Справа № 644/5738/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційного провадження

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 644/5738/17

адміністративне провадження № К/990/11009/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, Вільхівського сільського голови, в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання незаконними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

17.03.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025.

Спірні правовідносини виникли щодо визнання незаконними дій Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області та її голови, а також Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та його посадових осіб, які безпідставно відмовили позивачці у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва.

Позивачка оскаржує рішення Вільхівської сільської ради від 02.06.2017 про відмову у наданні такого дозволу як немотивоване та таке, що суперечить Конституції України та просить скасувати зазначене рішення та зобов`язати відповідні органи ухвалити законне та обґрунтоване рішення щодо її заяви.

Також позивачка наполягає на поверненні особистих документів, які були додані до заяви, та скасуванні рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою.

Окрім цього, позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану на території Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15.10.2024 відмовлено у задоволені позовних вимог.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15.10.2024 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково:

- скасовано рішення Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області від 02.06.2017 «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва», розташованої у садівничому товаристві «Вільха» на території Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області;

- визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, викладену в листі від 23.05.2018 № С-5394/0-4390/0/95-18;

- зобов`язано Вільхівську сільську раду Харківського району Харківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.04.2017 та від 24.04.2018 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду;

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Верховного суду з касаційною скаргою.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та прийнятих в порядку загального позовного провадження, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у таких справах, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судового рішення скаржниця зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, яка сформована в постанові від 28.05.2020 у справі № 819/654/17.

Проте Верховний Суд відхиляє такі покликання касаційної скарги з огляду на наступне.

Виникнення підстав для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, на який у касаційній скарзі посилається відповідач, обумовлюється наявністю саме подібних правовідносин, які виникли у справі, у якій ухвалені судові рішення, щодо оскарження яких порушується питання, та у справах, розглянутих Верховним Судом, на які здійснюється посилання на підтвердження застосування норми права без урахування висновку цього Суду.

Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень цих норм процесуального права касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Визначаючи зміст поняття "подібність правовідносин", Велика Палата Верховного Суду у пункті 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16, пункті 38 постанови від 25.04.2018 у справі №925/3/7 та пункті 40 постанов від 25.04.2018 у справі №910/24257/16 виходила з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Спірні правовідносини у справі № 819/654/17 стосуються відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що обґрунтовано тим, що земельна ділянка була включена до переліку земель, які підлягають продажу на земельних торгах.

Отже, правовідносини у справі № 819/654/17 є неподібними до правовідносин у справі, що розглядається, у зв`язку з чим висновки Верховного Суду у зазначеній справі не можуть бути застосовані.

Таким чином, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів і свідчать про незгоду скаржника із правовою оцінкою судів щодо обставин справи, які суди встановили у процесі її розгляду.

Водночас за приписами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, нормативно-правові акти, а також позицію скаржника про те, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено судове рішення з порушенням вимог чинного законодавства України, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, Вільхівського сільського голови, в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання незаконними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя Н.В. Коваленко