Справа № 400/12076/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 р. № 400/12076/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2024 № 901,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення (далі ППР) відповідача від 17.06.2024 № 901 на суму 450000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.04.2024 спеціалістами контролюючого органу було проведено фактичну перевірку на об`єкті, що йому належить. На підставі відповідного акта фактичної перевірки відповідач прийняв ППР 17.06.2024 № 901 про застосування нього штрафної санкції на суму 450000,00 гривні. Позивач вважає вказане ППР протиправним, оскільки:

наказ відповідача про проведення фактичної перевірки позивача всупереч вимогам статей 80 і 81 Податкового кодексу України (далі ПК України) не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів контролюючий орган встановив невідповідність його діяльності вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом;

жодних письмових запитів про надання письмових пояснень та / або документального підтвердження будь-яких обставин в рамках перевірки від податкового органу позивач не отримував; встановлене контролюючим органом порушення ґрунтується виключно на припущеннях посадових осіб відповідача, які здійснювали перевірку, без фіксування відповідних даних;

будь-яких доказів, на підтвердження факту виявлення на об`єкті перевірки зберігання спирту, алкогольних напоїв без внесення в Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі Єдиний реєстр) Акт фактичної перевірки та додатки до нього не містить; сам по собі факт наявності на балансі у суб`єкта господарювання обладнання та / або ємностей за певною адресою не може бути достатньою підставою для його кваліфікації як не внесення місця зберігання етилового спирту (виноматеріалів) до Єдиного реєстру.

У відзиві на позовну заяву від 08.01.2025 відповідач заперечив проти позову і просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Відзив відповідач умотивував тим, що за результатами фактичної перевірки позивача контролюючим органом встановлено порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481/95-ВР), а саме: зберігання алкогольних напоїв (виноматеріалу виноградного столового) в кількості 437,0 дал на загальну суму у місці зберігання, яке не внесено до Єдиного реєстру. Крім цього, відповідач закцентував увагу на тому, що:

24.04.2024 позивачу вручено запит від 24.04.2024 № 1 про надання документів згідно зі списком, на виконання якого він надав контролюючому органу документи на 153 аркушах;

під час перевірки проводилась фото і відео фіксація;

позивачем, як виробником, власноруч складена письмова довідка із зазначенням наявної кількості алкогольного напою, його вартості та місця його фактичного зберігання;

у поданій позивачем звітах про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за 4 місяці 2024 року і за 5 місяців 2024 року, відповідно до яких у позивача рахувались залишки виноматеріалів виноградних в місцях зберігання в об`ємі 437,23 дал, тобто такий самий об`єм, який позивач зазначив у своїх письмових поясненнях під час проведення перевірки;

в Єдиному реєстрі є дані про місце зберігання продукції позивача, але за іншою адресою, ніж місце фактичного її зберігання.

У відповіді на відзиві від 16.01.2025 позивач підтримав свої позовні вимоги, додатково закцентувавши увагу на тому, що:

відповідач не довів обставину наявності в нього таких доказів як фото та відео фіксація проведення перевірки;

в акті перевірки не вказано, які ємності з виноматеріалом були візуально оглянуті (ємності, пляшки, бочки, скляні бутлі, пластикові ємності, вакуумні упаковки тощо);

контролюючий застосував до позивача штраф, керуючись статтями 15-17 Закону № 481/95-ВР, а саме: за зберігання алкогольних напоїв в місцях не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання; однак, алкогольні напої і виноматеріал виноградний це два різі поняття, пов`язані з виробництвом напоїв на основі алкоголю; при встановлені порушення позивача податковий орган повинен був встановити наявність і кількість саме готової продукції алкогольних напоїв в певному місці із підтвердженням цього відповідними доказами; будь-яких доказів на підтвердження факту виявлення у місці проведення перевірки саме алкогольних напоїв, як готової продукції, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву до суду не надано;

позивач у поданих контролюючому органу під час перевірки письмових поясненнях мав на увазі, що залишки виноматеріалів, які були вказані у звітності, фактично знаходились за іншою адресою місця зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру (вул. Пугачова, буд. 33, м. Південноукраїнськ), тобто у нього було місце для зберігання алкогольних напоїв, яке внесено до Єдиного реєстру, а тому необхідності зберігати в іншому місці зберігання (у місці проведення перевірки), тобто свідомо порушувати законодавчі приписи у позивача не було необхідності; відповідач для повного та всебічного дослідження обставин під час перевірки, не забезпечив перевірку місця для зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру, так як при виїзді за цією адресою посадові особи відповідача, які проводили перевірку, могли б переконатися у фактичному місці зберігання позивачем як виноматеріалів, так і готової продукції; вартість 437 дал (4370 л) у розмірі 450000,00 грн це приблизна вартість вже готової продукції, яка може бути отримана із тих виноматеріалів, яка вказана у поясненнях.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання заперечень не скористався.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача доказ.

Крім цього, 24.03.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд витребував у відповідача усі відео та фото, які були зроблені його посадовими особами під час проведення з 24.04.2024 по 03.05.2024 фактичної перевірки позивача.

02.04.2024 відповідач подав до суду витребувані докази, а також додаткового План виноробні з розташуванням обладнання по вул. Набережна, 43, с. Бузьке, Южноукраїнської ОТ Вознесенського району Миколаївської області.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.03.2024 № 60 позивач є зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.11.2005, і основним видом його економічної діяльності є виробництво виноградних вин (11.02).

У довідках про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серія АП № 199592 і серія АП № 199593 зазначено, що позивач має ліцензію на виробництво алкогольних напоїв від 15.07.2019 № 00026, і до Єдиного реєстру 15.03.2021 відповідно за № 2 і № 3 внесено відомості про місце зберігання алкогольних напоїв, крім сидру і перрі, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з висновком експерта від 20.02.2019 № 25-12 виноматеріали позивача відповідають вимогам Технічних умов ДСТУ 4805:2007 «Виноматеріали оброблені».

Відповідно до звітів про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за квітень 2024 року і травень 2024 року, поданих позивачем контролюючому органу, залишок виноматеріалів виноградних на кінець звітного місяця в місцях зберігання становив 437,23 дал.

Відповідно до наказа Головного управління ДПС у Миколаївській області від 23.04.2024 № 594-п «Про проведення фактичної перевірки» (далі Наказ № 594-п) наказано працівникам відповідача провести фактичну перевірку за місцем здійсненням позивачем діяльності: вул. Пугачова, 33, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, з 24.04.2024 тривалістю 10 діб за період з 01.04.2021 по дату закінчення перевірки, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

У преамбулі Наказа № 594-п підставою для проведення перевірки вказано підпункти 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 з урахуванням підпункту 69.351 пункту 69, підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, а саме: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

За результатами цієї перевірки Головне управління ДПС у Миколаївській області склало Акт (довідку) від 06.05.2024 № 9570/14-29-09-01-08/ про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснені оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним (далі Акт від 06.05.2024).

Згідно з Актом від 06.05.2024 перевірку проведено на місці виробництва за адресою: вул. Набержна, буд. 43, с. Бузьке, Южноукраїнська ТГ, Вознесенський р-н.

В Акті від 06.05.2024 контролюючий орган прийшов до висновку про порушення позивачем «ст. 15 закону України від 19.12.1995», оскільки місце зберігання алкогольних напоїв розташоване за адресою: вул. Набережна, буд. 43, с. Бузьке, Южноукраїнська територіальна громада, Вознесенський район, Миколаївська область, не внесене до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв. Всього на момент перевірки за наведеною адресою в наявності алкогольних напоїв (виноматеріалів) було в кількості 437 дал на загальну суму 450000,00 гривень.

У Запереченнях від 27.05.2024 № 15 до Акта від 06.05.2024 позивач звернув увагу на те, що в Наказі № 594-п не вказано відомості та документи, на підставі яких контролюючий орган встановив факти сумнівності правомірної діяльності позивача. Він також наголосив на тому, що адреса: вул. Набережна, 43, с. Бузьке, Южноукраїнська територіальна громада, Вознесенський район, Миколаївська область, не внесена до Єдиного реєстру, оскільки там знаходились виноматеріали, а не спирт чи алкогольні напої.

Відповідно до Відповіді від 11.06.2024 № 15162/6/14-29-09-01-04 щодо результатів розгляду заперечень до акту перевірки від 06 травня 2024 року № 9570/14-29-01-08/0 відповідач висновки Акта від 06.05.2024 залишив без змін.

На підставі Акта від 06.05.2024 відповідач виніс ППР від 17.06.2024 № 901 (форма «С»), згідно з яким застосував до позивача штрафну санкцію відповідно до Закону № 481/95-ВР у розмірі 450000,00 грн за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру.

ППР від 17.06.2024 № 901 відповідач надіслав позивачу на адресу місця його реєстрації, але він її не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, що підтверджується Довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 04.07.2024 до поштового відправлення № 490.

У позовній заяві позивач стверджує, що про наявність ППР від 17.06.2024 № 901 він дізнався із адміністративної справи № 400/11390/24 про стягнення з нього податкового боргу в сумі 450000,00 гривні.

Вважаючи зазначене ППР протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Підпунктами 191.1.14, 191.1.16, 191.1.17 пунктом 191.1 статті 191 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу:

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до абзацу першого пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові; позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Таким чином, відповідач наділений повноваженнями щодо здійснення податкового контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального шляхом проведення фактичних перевірок.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №820/4766/17 та від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20.

Згідно з пунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи.

Абзацами першим-четвертим підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що документальні та фактичні перевірки під час дії воєнного стану проводяться за наявності безпечних умов для їх проведення, а саме безпечного:

доступу, допуску до територій, приміщень та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування таких платників податків;

доступу, допуску до документів, довідок про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та до іншої інформації, пов`язаної з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також до фінансової і статистичної звітності у порядку та на підставах, визначених законом;

проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Відповідно до підпункту 7 підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, з 1 грудня 2023 року, діє мораторій на проведення фактичних перевірок за місцезнаходженням об`єктів оподаткування чи об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, які станом на дату початку можливих бойових дій були розташовані на територіях можливих бойових дій (крім перевірок платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), купівлі/продажу іноземної валюти, суб`єктів, які провадять господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання) до дати завершення можливих бойових дій на відповідних територіях.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Дати завершення тимчасової окупації, завершення бойових дій, припинення можливості бойових дій визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно з абзацом другим пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать спирт етиловий, спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу «живого» бродіння).

Отже, з 01.12.2023 дія мораторію на проведення фактичних перевірок не поширюється на об`єкти оподаткування чи об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, що розташовані на території можливих бойових дій, стосовно платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та / або реалізації спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу «жового» бродіння). Така перевірка може проводитись за умови наявності безпечних умов для її проведення.

Суд встановив, що відповідно до Наказа № 594-п відповідач наказав провести у період з 24.04.2024 фактичну перевірку позивача з метою дотримання ним законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів за місцем здійснення діяльності: вул. Пугачова (Виноградна), 33, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, Південноукраїнська (Южноукраїнська) міська територіальна громада ніколи не відносилась і не відноситься до територій можливих бойових дій, активних бойових дій або тимчасово окупованих.

Таким чином, у 2024 році в місті Південноукраїнськ були наявні безпечні умови для проведення контролюючим органом фактичної перевірки, а отже відповідач мав повноваження на проведення фактичної перевірки об`єктів оподаткування чи об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням, що розташовані у місті Південноукраїнськ (Вознесенський район, Миколаївська область) стосовно платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та / або реалізації алкогольних напоїв.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відтак підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлено дві альтернативні підстави для проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 08.12.2022 у справі № 140/2889/21, від 25.04.2023 у справі № 520/3328/2020 і від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23.

Преамбула Наказа № 594-п сформульована наступним чином:

«На виконання підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 з урахуванням пунктів 69.2, 69.9, 69.351 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами і доповненнями, а саме, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального».

Отже, як вбачається з встановлених обставин справи, контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, а також на підставі наявної податкової інформації, що в цілому відповідає підставі, визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З урахуванням зазначеного, відповідач не мав зазначати у наказі інформацію, яка ним отримана щодо будь-яких порушень саме з боку позивача.

Відтак доводи позивача про відсутність причин для проведення фактичної перевірки є безпідставними.

Що стосується дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки, то суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Абзацами першим і третім пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема:

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

З вищевикладеного слідує, що в наказі про проведення перевірки обов`язково зазначається місце її проведення, тобто адреса об`єкта перевірки.

Відтак фактична перевірка може бути проведена контролюючим органом лише на об`єкті, який вказаний у наказі про проведення перевірки.

Суд встановив, що згідно з абзацом першим пункту 1 Наказа № 594-п наказано працівникам відповідача провести фактичну перевірку позивача за місцем здійснення ним діяльності: вул. Пугачова (Виноградна), 33, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область.

Відповідно до довідок про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серія АП № 199592 і серія АП № 199593 позивач має ліцензію на виробництво алкогольних напоїв від 15.07.2019 № 00026, і до Єдиного реєстру 15.03.2021 відповідно за № 2 і № 3 внесено відомості про місце зберігання алкогольних напоїв, крім сидру і перрі, за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Пугачова, 33.

Тобто відповідач прийняв рішення про проведення фактичної перевірки позивача за місцем здійснення ним діяльності, яке відповідно до даних Єдиного реєстру є місцем зберігання алкогольних напоїв.

Однак, в Акті від 06.05.2025 вказано, що перевірка проведена за адресою позивача: вул. Набережна, буд. 43, с. Бузьке, Южноукраїнська територіальна громада, Вознесенський район.

Також у вступній частині Акта від 06.05.2025 наведено дані про дві адреси позивача:

1) юридична: вул. Пугачова (Виноградна), 33, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область;

2) адреса проживання: вул. Набережна, 43, с. Бузьке, Южноукраїнська територіальна громада, Вознесенський район, Миколаївська область.

Тобто відповідач провів фактичну перевірку не за місцем здійснення позивачем діяльності з підакцизними товарами, яке визначене як місце перевірки відповідно до Наказа № 594-п, а за місцем проживання позивача, яке не було визначене Наказом № 594-п як місце проведення перевірки.

Законодавством не передбачено право посадових осіб контролюючого органу, які направлені на проведення фактичної перевірки, самостійно визначати місце її проведення та / або об`єкт перевірки.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач провів перевірку з порушенням підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 81.1 статті 81 ПК України і Наказа № 594-п.

Отже, оскаржуване ППР є протиправним.

Водночас суд врахував правовий висновок, сформований у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, про те, що оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Відтак, установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити. Звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 520/2099/23.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 18.12.2024 № 50540 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 3600,00 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 17.06.2024 № 901 (форма «С»).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3600 (Три тисячі шістсот) гривень 00 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 04 квітня 2025 року