Справа № 753/3365/25
Суддя: Маркєлова В. М.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3365/25
провадження № 2-а/753/148/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Овчаренко К.А.,

представника позивача - адвоката Столяренко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

18.02.2025 представник позивача адвокат Столяренко Т.П. засобами «Електронний суд» подала до суду позовну заяву, в якій просить:

1. Поновити строк на оскарження Постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 632 від 04.11.2024

2. Скасувати Постанову № 632 від 04.11.2024, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

3. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення..

На обґрунтування вимог Позивач зазначає, що 05.02.2025 ОСОБА_1 дізнався про наявність виконавчого провадження № 76818917, оскільки його банківські рахунки було заблоковано. 06.02.2025 р. звернувся за правовою допомогою та уклав відповідний договорів з адвокатом Столяренко Тетяною Петрівною . 07.02.2025 адвокат Столяренко Т.П. ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 76818917, з матеріалів якого позивачу стало відомо про наступне: 20.01.2025 р. Головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 76818917 на підставі заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в подвійному розмірі у розмірі 51 000 грн..

04.11.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 за результатом розгляду матеріалів справи відносно громадянина ОСОБА_1 виніс Постанову № 632 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 25 500,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної Постанові № 632: 02.11.2024 року громадянин ОСОБА_1 отримав направлення за № 2056 на проходження медичного огляду в позаштатній військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак після отримання медичного направлення не дотримався вимог абз.3 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію » (№ 3543-XII від 21.10.1993 р.), а саме відмовився без поважних причин від проходження медичного огляду (ВЛК), тим самим не виконав свій військовий обов`язок, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивач вважає, що обставини, викладені у постанові, не відповідають дійсності, а постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав:

1) відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки у позивача не було умислу на вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП по якій був складений протокол. Позивачу не відомо, чи виносився 02.11.2024 якийсь Протокол, оскільки коли він перебував у приміщенні ТЦК його не ознайомлювали ні зі змістом протоколу, ні дали написати пояснення по суті ніби-то вчиненого правопорушення, не ознайомили з правами та обов`язками. Про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення не повідомили. Та крім того, Протокол позивач навіть не отримував, та не міг вчасно не оскаржити штраф. У випадку, якби позивач і погодився б зі штрафом, він навіть був позбавлений можливості вчасно сплатити;

2) порушено процедуру складання Протоколу та Постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, позивачу не роз`яснено права та позбавлено права на адвоката, позивача ніхто не повідомив про дату розгляду Постанови (за матеріалами справи на підставі яких було складено Протокол), для того щоб прийняти участь у розгляді справи.

Стислий виклад позиції відповідача.

03.03.2025 до суду надійшов відзив відповідача.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю з таких підстав:

1) позивач не виконав обов`язок, встановлений у статті 22 Закону 3 543-XII, якою визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 3543-ХІТ(далі Закон №3543). Положеннями статті 22 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України;

2) позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи. Ця інформація зазначена в протоколі, від підпису якого позивач відмовився, факт відмови засвідчено підписами двох свідків.

Рух справи, заяви, клопотання учасників справи.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М.

Ухвалою від 24.02.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами ст. 286 КАС України з повідомленням учасників справи відповідно до ст. 268 КАС України у відкритому судовому засіданні 02.04.2025 о 12.30 год., установив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву у порядку та з дотриманням вимог ст. 269 КАС України.

02.04.2025 відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи здійснити без участі відповідача за наявними матеріалами.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина третя статті 268 КАС України).

Суд розглянув справи без участі позивача та представника відповідача.

Представник позивача з`явилася в судове засідання, підтримала позов повністю, надала пояснення суду.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд враховує, що про те, що оскаржувану про постанову № 632 від 04.11.2024 позивач дізнався лише 07.02.2025, в момент коли адвокат Столяренко Т.П. ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження АСВП: 76818917, тому строк на оскарження постанови пропущено з поважних причин, і суд поновлює Позивачу строк на оскарження постанови.

Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ТЦК.

13.07.2024 він уточнив дані в системі "Резерв+". Дані уточнив вчасно.

02.11.2024 позивача було направлено до Дарницької ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період згідно з направленням № 2056 від 02.11.2024 - на 02.11.2024.

Позивач у приміщенні ТЦК 02.11.2024 після отримання медичного направлення, відмовився без поважних причин від проходження медичного огляду (ВЛК), факт відмови засвідчено підписами двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у протоколі.

Окрім того, позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи 02.11.2024 0 12.00 год. Ця інформація зазначена в протоколі, від підпису якого позивач відмовився, факт відмови засвідчено підписами двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

У протоколі зазначено, що позивач порушив вимоги абзацу третього частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації» (№ 3543-XII від 21.10.1993 р.), а саме - відмовився без поважних причин від проходження медичного огляду (ВЛК), тим самим не виконав свій військовий обов`язок, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

04.11.2024 начальник ТЦК розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийняв постанову, в якій установив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП.

На позивача накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 25 500,00 грн.

Спір виник між позивачем та ТЦК щодо законності накладеного адміністративного стягнення за відмову без поважних причин від проходження медичного огляду (ВЛК),.

Оцінка суду.

Щодо складу адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для кваліфікації діяння як адміністративного правопорушення необхідна сукупність чотирьох елементів його складу: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Види правопорушень та процедура притягнення до адміністративної відповідальності визначені в Особливій частині Кодексу.

Чи доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого третьою статті 210-1 КУпАП?

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третя статті 210-1 КУпАП).

Суд установив, що позивач не виконав обов`язок, встановлений у статті 22 Закону 3 543-XII, якою визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 3543-ХІТ(далі Закон №3543). Положеннями статті 22 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України;

Отже, позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Наявність складу адміністративного правопорушення підтверджується такими елементами:

Позивач як громадянин України, військовозобов`язаний, тому він є суб`єктом цього правопорушення.

Об`єктом правопорушення є встановлений порядок мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Об`єктивна сторона правопорушення: позивач після направлення на огляд ВЛК, не зявився для його проходження.

Суб`єктивна сторона правопорушення: позивач відмовився проходження огляду, проігнорувавши направлення на його проходження, перебуваючи у приміщенні ТЦК в той день, коли він був зобов`язаний пройти такий огляд - 02.11.2024К, що підтверджує наявність умислу.

На підставі наведених фактів, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, є доведеним.

Стаття 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» 16 березня 2017 року № 1951-VIII визначає широкий перелік персональних даних військовозобов`язаних, які можуть підлягати уточненню.

Відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку відносяться до персональних даних військовозобов`язаного (пункт 17-1 частини першої статті 7 цього Закону ).

Чинне законодавство не містить прямої вказівки на те, що виклик можливий лише для проходження медичного огляду після уточнення громадянином самостійно таких даних як адреси проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) у застосунку «Резерв+» на виконання абзацу п`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 11 квітня 2024 року № 3633-IX,

Отже, ТЦК мало право викликати військовозобов`язаного для уточнення персональних даних, навіть якщо він раніше оновив частину даних у застосунку «Резерв+» і метою виклику не є безпосередньо проходження медичного огляду. Відсутність запису про медичний огляд є достатньою підставою для виклику з метою уточнення цих даних.

У будь-якому разі незгода позивача з необхідністю проходження ВЛК, не звільняє його від виконання цього обов`язку, і не може бути підставою для

Чи були роз`яснені позивачу його процесуальні права та чи порушено його право на захист?

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (частина перша статті 271 КУпАП).

Відповідно до змісту протоколу позивачу було роз`яснено його права, в тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (пункт 5 статті 278 КУпАП). На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (частина друга статті 279 КУпАП).

У будь-якому разі позивач мав можливість скористатися юридичною допомогою і представити свої аргументи в суді, в тому числі подати докази на підтвердження своєї позиції.

Суд поновив позивачу строк на оскарження постанови, розглянув всі аргументи позивача та його докази, надав їм належну оцінку.

Отже, права позивача були дотримані, процедура розгляд справи в ТЦК не була порушена. Позивачу було роз`яснено його права, він мав можливість скористатися юридичною допомогою та оскаржити постанову в суді.

Обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Чи є адміністративне стягнення, яке було накладено на позивача, домірним?

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі (17000,00 грн) до однієї тисячі п`ятисот (25 500,00 грн) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третя статті 210-1 КУпАП).

Представник Позивача в засіданні серед інших аргументів посилається також на те, що посадовою особою ТЦК необгрунтовано застосовано максимальну санкцію, яка передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме: штраф у розмірі 25 500,00 грн.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункти 3, 8 частини другої статті 2 КАС України).

За Конституцією України «в Україні визнається і діє принцип верховенства права» (частина перша статті 8); «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер» (частина друга статті 61).

Важливим складником правовладдя (верховенства права) є принцип домірності.

Конституційний Суд України виходить із того, що принцип домірності застосовують, зокрема, й під час визначення відповідності заходу юридичної відповідальності, що його покладають на особу, характеру та змісту вчиненого нею правопорушення.

Тому реалізація конституційної вимоги щодо індивідуалізації юридичної відповідальності можлива в разі додержання у процедурі притягнення порушника до юридичної відповідальності принципу домірності (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023).

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (абзац перший пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010).

Конституційний Суд України також зазначив, що принцип індивідуалізації у процедурі притягнення особи до юридичної відповідальності має бути додержаний під час визначення правопорушникові виду та міри його юридичної відповідальності з обов`язковим урахуванням змісту та характеристики вчиненої протиправної дії або бездіяльності, виду та/ форми вини правопорушника, його майнового стану, факту відшкодування завданої правопорушенням шкоди, інших значущих обставин (абзац п`ятий підпункту 4.6 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023).

З огляду на вказане суд зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 210-1 КУпАП має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Беручи до уваги надання частиною третьою статті 210-1 КУпАП уповноваженому суб`єктові притягнення особи до юридичної відповідальності варіативності в питанні обрання розміру штрафу, начальник ТЦК, як посадова уповноваженого органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, під час визначення правопорушникові виду та міри його юридичної відповідальності, зобов`язаний врахувати індивідуальні обставини в кожному конкретному випадку порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що відповідатиме принципу домірності та індивідуалізації юридичної відповідальності, і мотивувати своє рішення у постанові (обґрунтувати визначений розмір штрафу), що відповідатиме принципу верховенства права, оскільки інше не виключає необмеженості трактування норми у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Якщо під час розгляду справи обставин, що обтяжують відповідальність й інші значущі обставини не встановлені, накладення уповноваженим органом на особу адміністративне стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі без наведення мотивів у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вказаному вище принципу верховенства права та вимогам домірності.

У постанові, що оскаржується, відсутнє мотивування застосування адміністративного стягнення - штрафу у максимальному розмірі , а також не враховано такі обставини, як: добросовісна поведінка позивач (своєчасне оновлення даних, відсутність попередніх порушень), що є характеризуючими ознаками особи, що притягається до відповідальності, й відсутність обтяжуючих обставин.

Начальник ТЦК, як суб`єкт накладання адміністративного стягнення, застосував до відповідача найсуворіше стягнення за вчинене правопорушення і наклав на нього штраф у максимальному розмірі без дотримання принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та домірності.

Суд, погодившись з аргументами позивача щодо розміру штрафу, керуючись пунктом 3 частини першої статті 293 КУпАП, пунктом 4 частини четвертої статті 286 КАС, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

За висновком суду штраф у розмірі 17 000,00 грн, що є мінімальним можливим відповідно до санкції частини третьої статті 210-1 КУпАП, є домірним заходом адміністративної відповідальності.

Застосовуючи зміну заходу стягнення, передбаченого оскаржуваної постановою, суд виходить з принципу процесуальної економії та завдань адміністративного судочинства.

Згідно з правовою позицією викладеною в ухвалі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №9901/20/21, принцип процесуальної економії спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду справи (вирішення спору) та зменшення судових витрат.

Ще одним аспектом принципу процесуальної економії є застосування судом такого способу захисту, який призведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, а також недопущення штучного подвоєння судового процесу.

Розподіл судових витрат.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями частини третьої статті 139 КАС України, яка передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до суду позивачем підлягав сплаті судовий збір у сумі 605,60 грн.

Оскільки суд залишив постанову про притягнення до адміністративної відповідальності в силі, лише змінивши розмір стягнення, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись нормами ст. 2, 8, 9, 77, 139, 243-246, 250, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, накладений на ОСОБА_1 постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 за результатом розгляду матеріалів справи № 632 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 25 500,00 грн, - зі штрафу розміром однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 грн - на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Маркєлова