Справа № 500/3771/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

Справа № 500/3771/24

03 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Зборівського відділу в особі Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Жеребецьку Ірину Орестівну звернулася до суду з позовом до Зборівського відділу в особі Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості, в якому просить:

визнати протиправними дії Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості про припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітної та припиненні виплат допомоги по безробіттю;

визнати протиправним та скасувати наказ Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 24.02.2023 №НТ230224 Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України Про зайнятість населення і Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та нормативними актами щодо їх застосування в частині припинення реєстрації ОСОБА_1 в статусі безробітної, починаючи з 12.01.2023;

визнати протиправним та скасувати наказ Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 24.02.2023 №НТ230224 Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України Про зайнятість населення і Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та нормативними актами щодо їх застосування в частині припинення ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю, починаючи з 12.01.2023;

зобов`язати Зборівський відділ Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 статусу безробітної, внести в її трудову книжку запис про скасування наказу №НТ230224 від 24.02.2023 та поновити виплату допомоги по безробіттю, починаючи з 12.01.2023.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка з 13.09.2022 набула статусу безробітної, у зв`язку з чим здійснювала відвідування центру зайнятості. 28.12.2022 позивач не з`явилась в центр зайнятості на планове відвідування за станом здоров`я, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 6333 із зазначеним періодом операційного втручання та лікування з 22.12.2022 по 30.12.2022. Під час особистого відвідування центру зайнятості 11.01.2023 позивачем було погоджено із відповідачем дату наступного відвідування - 27.01.2023. Однак на заплановану дату (27.01.2023) позивач не з`явилась із поважних причин, оскільки її матері діагностували COVID-19 у період з 20.01.2023 по 25.01.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 11.03.2024. Таким чином, позивач мала ознаки карантинного захворювання та перебувала на самоізоляції. Про наявність поважної причини позивач повідомила кар`єрного радника центру через телефонний застосунок Viber.

У подальшому позивач за станом здоров`я не могла відвідувати центр зайнятості, оскільки перебувала на лікуванні, а також неодноразово зверталася за медичною допомогою. Вважає, що у неї були наявні поважні причини для невідвідування центру зайнятості, тому у відповідача були відсутні підстави для позбавлення її статусу безробітної та припинення виплати допомоги по безробіттю на підставі оскаржуваного наказу. Вказуючи на протиправність дій та рішень відповідача, позивачка через представника 10.06.2024 звернулася до суду (цією датою здано позов на пошту).

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 позовну заяву залишено без руху через її недоліки в частині недотримання шестимісячного строку звернення до суду та неподання заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом. Позивачу слід було усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду такої заяви з зазначенням підстав для поновлення строку звернення до суду і поданням доказів поважності причин пропуску цього строку.

Ухвалою суду від 01.07.2024 позовну заяву повернуто через неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2025 ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 скасовано, бо таку прийнято передчасно; представник позивача в останній день строку на усунення недоліків позову (28.06.2024) направила поштовим зв`язком заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 02.07.2024; справу направлено до суду першої інстанції.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 28.06.2024 (поданій на усунення недоліків позовної заяви) представник позивачки зазначає, що враховуючи тривале лікування та відновлення здоров`я ОСОБА_1 , про прийняте рішення їй стало відомо у грудні 2023 року. З метою з`ясування обставин припинення виплати позивачка 11.12.2023 звернулася до відповідача з проханням переглянути особову справу та надати копії документів щодо підстав припинення надання допомоги по безробіттю. Відповідь ОСОБА_1 отримала 27.12.2023 з витягом наказів про прийняті щодо неї рішення. Причиною пропуску строку звернення до суду представник позивачки вказує перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 22.12.2022 по 30.12.2022, з 14.02.2023 по 24.02.2023, з 09.03.2023 по 16.03.2023, з 20.01.2024 по 07.02.2024, а також хворобу матері похилого віку на вірусне захворювання CОVІD-19.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 КАС України, та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

Також в цій ухвалі суду від 26.02.2025, з огляду на те, що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі не було достатніх письмових доказів того, коли позивачка дізналася (або коли повинна була дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що безпосередньо стосується обчислення строку звернення до суду (хоча інші обставини, викладені у позові вказують на його пропуск), постановлено вирішити питання наявності поважних причин його пропуску (враховуючи подану 28.06.2024 представником позивачки заяву про поновлення строку звернення до суду) після отримання пояснень та доказів від Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості. Також запропоновано позивачці подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали ще одну заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом у разі наявності інших поважних причин такого пропуску, ніж ті, що вже вказані у поданій суду заяві, з наданням доказів на їх підтвердження (а.с.118-121).

Копію ухвали від 26.02.2025 надіслано представнику позивача в її електронний кабінет та доставлено 26.02.2025 (після 17.00 год.), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.122).

17.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує. Одночасно з відзивом подано до суду заяву про залишення позову без розгляду через пропуск позивачкою шестимісячного строку звернення до суду та відсутність підстав для поновлення такого строку.

У заяві про залишення позову без розгляду та відзиві, відповідач зазначає, що за період перебування на обліку як безробітної з 13.09.2022 по 11.01.2023 ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю в сумі 13937,60 грн. Згідно з відомістю № 67 01.03.2023 була сформована платіжна інструкція в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для перерахування допомоги по безробіттю за січень 2023 року для ОСОБА_1 у сумі 96,30 грн. В подальшому допомога по безробіттю не виплачувалась у зв`язку з її припиненням з 12.01.2023. З огляду на припинення виплати допомоги по безробіттю відповідач вважає, що позивач повинна була дізнатися про припинення їй статусу безробітної. Ще відповідач вказала, що провідним фахівцем з профорієнтації Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості ОСОБА_2 , яка здійснювала облік безробітної ОСОБА_1 , на її телефонний застосунок Viber 10.03.2023 надіслано повідомлено про закриття карточки безробітного через невідвідування. Позивач була обізнана про припинення виплати допомоги та про припинення реєстрації її як безробітної, тому мала можливість своєчасно звернутися до суду, якщо вважала такі рішення протиправними (а.с.163-185).

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило, у тому числі позивачка не подавала інших заяв про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом, та пояснень з приводу заявленого клопотання відповідачем про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд дослідив письмові докази та дійшов таких висновків.

Предметом оскарження у цій справі є дії та наказ Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 24.02.2023 №НТ230224 про припинення реєстрації ОСОБА_1 в статусі безробітної і припинення виплати їй допомоги по безробіттю з 12.01.2023.

З цим позовом позивач звернулася до суду 10.06.2024 (цією датою позов здано на пошту).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

З огляду на те, що позивачці припинено виплату щомісячного періодичного платежу - допомоги по безробіттю, востаннє таку виплачено за неповний місяць січень 2023 року (а.с.170-171), а також те, що наявність статусу безробітного передбачає відвідування територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем прийняття ним рішення про таке відвідування (відповідачем зафіксовано неявку 27.01.2023), то ОСОБА_1 станом на 01.03.2023 повинна була дізнатися про оскаржувані дії та рішення відповідача, тобто про втрату статусу безробітної та припинення виплати допомоги по безробіттю.

Також матеріали справи містять надані кожною зі сторін відомості з листуванням у застосунку Viber, а саме між ОСОБА_1 та провідним фахівцем з профорієнтації Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості ОСОБА_2 , яка здійснювала облік безробітної ОСОБА_1 . З нього слідує, що на погоджену дату чергового відвідування 27.01.2023 позивачка не прибула, повідомила, що хворіє; 10.03.2023 повідомила, що перебуває на лікуванні в лікарні, і тоді ж спеціалістом центру зайнятості 10.03.2023 доведено до відома ОСОБА_1 , що через невідвідування її карточка безробітної закрита. Наведене свідчить про те, що позивачка 10.03.2023 дізналася про припинення статусу безробітної та припинення виплати допомоги через невідвідування (а.с.15, 166 зворот, 168).

Враховуючи дату, з якої позивачці достеменно стало відомо про припинення статусу безробітної, та строки звернення до суду, визначені частиною другою статті 122 КАС України, шестимісячний строк на оскарження дій та рішень Зборівського відділу в особі Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості щодо припинення статусу безробітної та припинення виплати допомоги на безробіття сплинув 10.09.2023.

Оскільки позовна заява подана до суду 10.06.2024, то позивачка пропустила строк звернення до суду, а тому суд має надати оцінку причинам пропуску такого строку та визначити чи є вони поважними.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивачки зазначає про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 22.12.2022 по 30.12.2022, з 14.02.2023 по 24.02.2023, з 09.03.2023 по 16.03.2023, з 20.01.2024 по 07.02.2024, а також хворобу матері похилого віку на вірусне захворювання CОVІD-19.

Суд не заперечує того, що позивачка перебувала на лікуванні, проте вона перебувала на лікуванні не в період, коли пропустила строк звернення до суду, а саме з 11.03.2023 по 10.09.2023. У цей час ОСОБА_1 хворіла лише з 09.03.2023 по 16.03.2023. Проте, на переконання суду, такий незначний проміжок часу не може бути достатньою підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Тому своєчасне звернення до суду залежало виключно від волевиявлення самої позивачки.

Щодо доводів про необхідність перебування на самоізоляції в зв`язку з вірусною хворобою матері похилого віку на SARS-CoV (COVІD-19), то суд зазначає, що ця обставина виникла перед припиненням виплати та прийняттям оскаржуваного наказу, а тому жодним чином не стосується періоду, протягом якого пропущено строк звернення до суду.

Також суд критично оцінює пояснення представника позивачки про те, що остання лише в грудні 2023 року дізналася про оскаржувані накази з огляду на таке.

Відповідно до частини десятої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць у порядку, встановленому відповідно до частини сьомої статті 23 цього Закону.

Згідно з даними довідки про нараховану допомогу по безробіттю ОСОБА_1 , така виплачувалася з 13.09.2022 по 11.01.2023, у тому числі у грудні 2022 року 3368,32 грн, у січні 2023 року 1059,33 грн. Тому обставини отримання меншого розміру допомоги по безробіттю за січень 2023 року, а в подальшому відсутність взагалі виплати такої допомоги, однозначно засвідчували факт припинення її виплати, що пов`язується з відсутністю статусу безробітного.

Фактично у грудні 2023 роки позивачка лише почала вживати заходи для поновлення виплати такої допомоги. Зі змісту заяви позивачки до Зборівського відділу Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 11.12.2023 вбачається, що їй достеменно було відомо про припинення виплати допомоги з 12.01.2023 на підставі наказу №НТ230224 від 24.01.2023 про припинення виплати допомоги по безробіттю відповідно до пункту 13 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тобто й про підстави припинення її виплати. У цій заяві заявниця просила переглянути її особову справу та надати копію наказу про припинення виплати допомоги по безробіттю. У трудовій книжці позивачки зроблено запис про період перебування її на обліку в центрі зайнятості з виплатою допомоги по безробіттю.

Відтак жодних об`єктивних причин, підтверджених належними доказами, за яких позивач не могла звернутись до суду в шестимісячний строк, у заяві представником позивачки не наведено.

За таких обставин заява представника позивачки про поновлення строку звернення до адміністративного суду не може вважатися обґрунтованою та не дає підстав для її задоволення.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

При цьому суд зазначає, що отримання позивачкою листа відповідача у відповідь на її заяву від 11.12.2023 про перегляд її особової справи та поновлення виплати допомоги не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

ОСОБА_1 мала можливість звернутися до відповідача раніше, після припинення виплати допомоги по безробіття, проте зволікала. При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Не отримуючи допомогу по безробіттю з лютого 2023 року, позивачка не була обмежена у праві та можливості судового оскарження дій та рішень відповідача, однак вказаних дій на захист порушеного права не вчиняла до часу письмового звернення до відповідача.

Суд наголошує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

З огляду на наведене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивачка не могла звернутися до суду з даним позовом у строк, встановлений законом, позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б засвідчували факт наявності об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали звернення до суду у цей строк.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, бо ті, що представник позивача навела у заяві про поновлення строку визнані неповажними, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. Клопотання відповідача підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 122, 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Клопотання Зборівського відділу в особі Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Зборівського відділу в особі Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 03 квітня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.