Справа № 200/7639/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року справа №200/7639/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 р. у справі №200/7639/24 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у не зарахуванні ОСОБА_1 , до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше та у нездійсненні збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 56% до 62% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 6%, а саме з 56% до 62%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02-1578 від 04.10.2024 року, яка видана ТУ ДСА України в Донецькій області, з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 02.10.2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше та у нездійсненні збільшення її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 56% до 62% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до її загального страхового стажу період її роботи помічником голови Красноармійського міського суду у період від 10.03.1992 по 31.12.1998 року та з 15.01.2001 по 23.01.2001 року, а також до стажу роботи на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 6%, а саме з 56% до 62% та провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02-1578 від 04.10.2024 року, яка видана ТУ ДСА України в Донецькій області, з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 02.10.2024 року та з урахуванням висновків суду по цій справі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2509-VIII, який набрав чинності з 05.08.2018, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» статтю 137 Закону №1402 було доповнено частиною другою наступного змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді». Отже, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах, передбачених частиною 2 статті 137 Закону №1402.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ від 02.06.2016 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, чинними на момент обрання та звільнення позивача у відставку нормами законодавства не було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду 3 роки в галузі права (помічником голови Красноармійського міського суду Донецької області).

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_1 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 29.07.2006 року, ОСОБА_2 зареєструвала шлюб 29.07.2006 року з ОСОБА_3 , з урахуванням наведеного прізвище ім`я по батькові позивача після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, згідно з Указом Президента України №12/2001 від 15.01.2001 року «Про призначення суддів» - ОСОБА_2 було призначено строком на 5 років суддею Красноармійського міського суду Донецької області.

Відповідно до наказу начальника Донецького обласного управління юстиції від 24.01.2001 року №25, позивачу наказано приступити до виконання обов`язків судді з 24.01.2001 року, з посадовим окладом у розмірі 210 гривень, звільнивши її з посади помічника голови цього ж суду.

Наказом в.о. начальника управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 09.04.2004 року №318-к «Про переведення суддів до Красноармійського міськрайонного суду» на виконання Указу Президента України від 23.03.2004 року №358/2004 «Про переведення суддів місцевих загальних судів та призначення виконуючих обов`язків голів цих судів», наказано перевести на роботу на посадах суддів новоутвореного місцевого Красноармійського міськрайонного суду суддів Красноармійського міського суду, зокрема ОСОБА_2 .

Постановою Верховної Ради України від 12.01.2006 року №3329-ІV «Про обрання суддів», ОСОБА_2 обрано на посаду судді місцевого Красноармійського міськрайонного суду Донецької області безстроково.

Наказом в.о. начальника територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 07.02.2006 року №84-к «Про обрання суддів безстроково» наказано вважати такими, що приступили до виконання обов`язків суддів місцевих судів Донецької області безстроково з 12.01.2006 року, зокрема ОСОБА_2 суддю місцевого Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2024 року №2850/о/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку», вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Голови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.10.2024 року №5-к/г «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Красноармійського міськрайонного суду Донецької області» наказано відрахувати суддю ОСОБА_1 зі штату Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 01 жовтня 2024 року у зв`язку з поданням заяви про відставку та звільненням з посади судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2024 року та розрахунком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.10.2024 стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 26 років 8 місяців 17 днів та включає:

- Стаж роботи в галузі права, який надавав право для призначення на посаду судді 3 роки;

- Красноармійський міський суд Донецької області з 15.01.2001 по 27.03.2004 року 3 роки 2 місяці 13 днів;

- Красноармійський міськрайонний суд Донецької області з 28.03.2004 по 01.10.2024 року 20 років 6 місяців 4 днів.

Судом встановлено та підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви про призначення/перерахунок пенсії від 21.10.2024 року, що позивач звернулася з заявою до Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення їй пенсії Щомісячне довічне грошове утримання.

Першотравенським об`єднаним управлінням ПФУ відповідно до його рішення від 28.10.2024 №40 «Про призначення пенсії» позивачу було призначено пенсію, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Призначення пенсії. Версія:1.6.78.1. Дата-час розрахунку:28.10.2024 10:31. В графі «Шифр та вид утримання» зазначено 155 Довічне грошове утримання; в графі «Умови призначення» зазначено ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», в графі «страховий стаж повний» зазначено 27 років 4 місяці 1 день; в графі «в тому числі: Судді» зазначено 23 роки 8 місяців 18 днів. В графі «основний розмір пенсії від середнього заробітку» зазначено 67095,84 грн.

З наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право від 21.10.2024 року, позивачу було зараховано до спеціального стажу «Судді» наступні періоди: з 15.01.2001 по 31.12.2003 року (2 роки 11 місяців 17 днів); з 01.01.2004 по 30.09.2022 року (18 років 9 місяців 0 днів); з 01.10.2022 по 30.11.2023 року (1 рік 2 місяці 0 днів); з 01.12.2023 по 01.10.2024 року (0 років 7 місяців 0 днів), що загалом становить 23 роки 5 місяців 17 днів.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виданою ТУ ДСА України в Донецькій області від 04.10.2024 року №04-1578, яка видана позивачу в тому, що станом на 01.10.2024 року її суддівська винагорода яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 119 814,00 грн.

З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що позивачу нараховується 56% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Донецькій області.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Частиною сьомою статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІІ встановлено щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VIII статтю 137 Закону № 1402-VIII було доповнено частино другою такого змісту: «2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Статтею 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, який діяв на час призначення позивача на посаду судді, визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 працювала на посаді помічника голови Красноармійського міського суду в період з 10.03.1992 по 23.01.2001 року (підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 ), який у сукупності становить понад три роки.

Отже на час призначення на посаду ОСОБА_1 мала необхідний стаж роботи в галузі права три роки, і за приписами вищенаведених норм вони мають бути враховані при обліку суддівського стажу позивача для обрахування розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду від 22.11.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (зі змінами, внесеними Законом від 12 липня 2018 року № 2509-VIII) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

З урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування до його стажу трьох років стажу роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді повних 26 років, повинен становити 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 12 % (6 років * 2 %) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Таким чином, відповідач, обчисливши стаж роботи позивача на посаді судді лише 23 роки 8 місяців 18 днів і призначивши згідно з рішенням від 28.10.2024 довічне грошове утримання у розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому дії відповідача слід визнати протиправними.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зменшення відсотку основного розміру довічного грошового утримання позивача було здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Закону № 1402-VIII.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону № 1402-VIII.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 1402-VІІІ судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно положень ч.5 ст.13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відтак, відповідач не застосувавши наведені норми та правові висновки Верховного Суду у спірних правовідносинах діяв не у відповідності та не у спосіб передбачений Законом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу її роботи, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, та призначення виплати їй щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56% від заробітної плати працюючого судді не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 р. у справі №200/7639/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 р. у справі №200/7639/24 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 03 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко