Справа № 716/244/25
Суддя: Шевчук Р. М.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/244/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2025 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючої судді Шевчук Р.М.,

секретаря судового засідання Шпаковської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Павчук Святослав Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Павчук С.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В позові посилається на те, що 31.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , винесено постанову за №5372 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 нмдг, що становить 17000 гривень.

Вказує, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧРТЦК №6/532 від 20.12.2024 року передбачено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин і всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці N? 1361101 від 22.11.2024 року на 08.12.2024 року згенерованій Міністерством Оборони України та надісланій ОСОБА_1 у вигляді поштового повідомлення.

Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч. 3 ст. 1, абзацу 5 ч. 10 ст. / Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" від 25.03.1992 №? 2232-XII, ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вимоги абзацу 2 п. 1 (Додаток 2) Порядку організації тa ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Посилається на те, що як було зазначено у постанові №5372, відповідно до поштового оператора повістку не було вручено позивачу та повернута до відповідача у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Однак позивачу не було відомо про наявність/відсутність повістки №1361101 від 22.11.2024 року про обов`язок його прибуття до відповідного ТЦК та СП, оскільки за його зареєстрованою адресою жодного листа або повідомлення не приходило.

Також вказує на те, що ОСОБА_1 не міг отримати вказаний конверт з повісткою оскільки в цей день перетнув кордон України і назад повернувся тільки 09.12.2024 року.

Крім цього вказує, що в матеріалах справи відсутні дані, що позивач отримав повістку про виклик до ТЦК та СП, як це передбачено ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою встановлено, що у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП, громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Крім цього, зазначає, що позивач є особою з інвалідністю йому відповідачем надана відстрочка від призову до 07.02.2025 року.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову начальника начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 за №5372 від 31.01.2025 року, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП на підставі ч.1 ст.247 КупАП та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей провадження, що передбачені ст. 286 КАС України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Павчук С.І., не з`явилися, представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного документу та рекомендовані повідомлення. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Зважаючи на особливості розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, відповідно до вимог ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд розглядаючи та ухвалюючи рішення в даній справі у відсутності сторін провадження керується положеннями параграфу 2, яким встановлений порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, зокрема ч.3 чт.268 КАС України, згідно якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Законодавчо регламентовано строк розгляду даної окремої категорії термінових справ, а саме відповідно до вимог ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.. 45 КАС України, учасники судового процесу та іхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно положень ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

Як вбачаються з довідки серії ПВД за № 026837 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю III-групи яка встановлена з 26.02.2008 року «безтерміново».

Згідно військово-облікового документу за № 2 - позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, відповідно до військово-облікового документу йому надано відстрочку від призову терміном до 07.02.2025 року.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧРТЦК 6/532 від 20.12.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобовязаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин і всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці № 1361101 від 22.11.2024 року на 08.12.2024 року згенерованій Міністерством Оборони України та надісланій ОСОБА_1 у вигляді поштового повідомлення.

31.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , винесено постанову №5372 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 чт.210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 нмдг, що становить 17000 гривень (а.с.10).

Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч. 3 ст. 1, абзацу 5 ч. 10 ст. / Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" від 25.03.1992 №? 2232-XII, ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вимоги абзацу 2 п. 1 (Додаток 2) Порядку організації тa ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Вирішуючи питання правомірності прийняття оскаржуваного рішення суд виходить з такого.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.

Підставою притягнення позивача до відповідальності вказано факт неприбуття до ТЦК та СП за повісткою без поважних причин 08.12.2024 року.

Відповідно до примітки ст. 210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру складання ТЦК протоколів та оформлення матеріалів про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381 (далі-Інструкція).

Розділом ІІ п. 1, 3, 4 Інструкції передбачено, що протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Пунктом 27 Порядку №560 передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних,даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Пунктом 41 Порядку №560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Постановою КМУ№ 270 від 05.03.2009 року затверджено «Правила надання послуг поштового зв`язку» (далі Правила № 270).

Ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Пунктом 82 вказаних Правил № 270 передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Як вже було встановлено вище, позивач викликався до органу ТЦК та СП з метою уточнення даних, водночас матеріали справи не містять відомостей про те які саме дані необхідно було уточнити саме в ТЦК, неможливість отримання таких даних з реєстрів.

Виклик ОСОБА_1 до органу ТЦК та СП здійснювався за адресою: АДРЕСА_1 .

З долученого до матеріалів справи трекінгу відстеження поштового відправлення за номером 580 вбачається, що 29.11.2024 року поштове відправлення прибуло до відділення по місцю проживання позивача та 05.12.2024 року повернуто відправнику з відміткою: «відсутність адресата за вказаною адресою».

З наданої копії паспорту громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що ОСОБА_1 , перетнув державний кордон України, 05.12.2024 року та повернувся назад тільки 09.12.2024 року.

Доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа суду не надано, вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 08.12.2024 року до ТЦК.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо накладення стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, оскільки ним не враховано об`єктивну обставину по справі, таку як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки.

За нормами ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог вищевказаної норми закону жодних пояснень чи спростувань обставин вручення повістки ОСОБА_1 , представниками ТЦК та СП суду не надано.

Суд вважає недоведеною ту обставину, що ОСОБА_1 , було належним чином повідомлено про необхідність з`явитися на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки доказів того, що позивач отримав повістку №1361101 від 22.11.2024 року про явку до ТЦК та СП на 08.12.2024 року матеріали справи не містять.

Окрім того, про відсутність умислу ОСОБА_1 , щодо неявки до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних свідчить і те, що він добровільно зареєстрував електронний кабінет військовозобов`язаного, як це передбачено статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», уточнив військово-облікові дані вчасно, тому, на переконання суду ТЦК мав можливість перевірити дані ОСОБА_1 , та пересвідчитись, у тому числі, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, однак у протоколі, постанові, та в інших матеріалах справи відсутні дані належного вжиття відповідачем заходів щодо отримання персональних відомостей відносно ОСОБА_1 , в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося, а відтак позивача не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Однак, умисел ОСОБА_1 , на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не доведений «поза розумним сумнівом», оскільки доказів того, що ОСОБА_1 , отримав повістку №1361101 від 22.11.2024 року про явку до ТЦК та СП на 08.12.2024 року матеріали справи не містять.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Стаття 8 КАС вказує, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідач, своїм правом на подачу відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не довів наявність події та складу правопорушення вказаного правопорушення в діях (або бездіяльності) позивача, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 31.01.2025 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 17 000,00 грн., підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд вважає, що притягнення позивача до відповідності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відбулося без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи та встановлення в діях особи, яку притягують до відповідальності, складу відповідного адміністративного правопорушення. Відповідач не довів, що під час постановлення оскаржуваної постанови ним було дотримано вимог, встановлених законодавством про адміністративні правопорушення.

Що стосується вимоги про визнання постанови неправомірною, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки на підставі ч.3 ст. 286 КАС України, суд не наділений правом на постановлення такого рішення

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись, ст.19,58,62 Конституції України, ст. 280, 293 КУпАП, ст.7,9,19,77-82,90,139,241,243,245,250,257,286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , за №5372 від 31.01.2025 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3, ст.210-1 КУпАП, закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 605 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Шевчук Р.М.