Справа № 826/9388/16
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

Справа № 826/9388/16

03 квітня 2025 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Інвестиційні Технології" до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача колективне сільськогосподарське підприємство "Україна-Черняхів-1" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Інвестиційні Технології" (далі ТОВ "Альфа Інвестиційні Технології", позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України (далі ФДМУ, відповідач), в якому просить:

визнати бездіяльність ФДМУ стосовно розгляду заяви ТОВ "Альфа Інвестиційні Технології" на приватизацію державного підприємство "Україна" (далі ДП "Україна") протиправною;

визнати протиправним та скасувати наказ ФДМУ №2068 від 31.12.2015 "Про прийняття рішення про приватизацію ДП "Україна"";

зобов`язати ФДМУ розглянути заяву ТОВ "Альфа Інвестиційні Технології" на приватизацію ДП "Україна".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2016 відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 24.02.2021 постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), залучено ДП "Україна" як третю особу до участі у справі.

Ухвалою суду від 04.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "Альфа Інвестиційні Технології" до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача колективне сільськогосподарське підприємство "Україна-Черняхів-1" (далі КСП "Україна-Черняхів-1") про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 03.04.2025 о 12:00 год.

В підготовче засідання представники сторін не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 КАС України.

Враховуючи положення ч.1 ст.181, ч.1, 9 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За приписами ч.2 ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є, серед іншого, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

За змістом позовних вимог позивач просить визнати протиправними бездіяльність ФДМУ стосовно розгляду заяви ТОВ "Альфа Інвестиційні Технології" на приватизацію ДП "Україна" та наказ ФДМУ №2068 від 31.12.2015 про прийняття рішення про приватизацію ДП "Україна" шляхом перетворення його у колективне сільськогосподарське підприємство.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1, 2, 7 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2019 (справа №826/9341/17), від 19.06.2019 (справа №802/385/18-а), від 06.11.2019 (справа №826/3731/18), неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.

"До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень".

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17).

У даній справі між сторонами має місце спір, пов`язаний із приватизацією об`єктів державної власності предметом якого є скасування наказу ФДМУ №2068 від 31.12.2015 "Про прийняття рішення про приватизацію ДП "Україна" з підстав, зокрема, неналежного проведення загальних зборів працівників ДП "Україна" та протиправного його перетворення у сільськогосподарське підприємство.

Статтею 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" визначено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

За приписами ст.4 цього Закону одним із завдань Фонду державного майна України є управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план приватизації або план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про Фонд державного майна України" до повноважень Фонду державного майна України належить здійснення повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контроль діяльності підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; прийняття рішення про приватизацію; здійснення продажу державного майна в процесі його приватизації.

З наведених норм убачається, що у правовідносинах приватизації ФДМУ виконує функції власника майна та вчиняє правочини, спрямовані на відчуження речових прав держави на майно іншим фізичним та юридичним особам.

Спори щодо реалізації таких функцій та відчуження майна на користь інших осіб не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не підпадають під визначення публічно-правового спору, наведеного у ст.4 КАС України, з огляду на те, що ФДМУ у таких правовідносинах не виконує владних управлінських функцій, а реалізує повноваження власника майна, що свідчить про приватноправовий характер цього спору.

Відповідно до ч.2 ст.3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п.2 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі є приватноправовим та з огляду на предмет спору має бути вирішений у порядку господарського судочинства.

За таких обставин, в силу приписів п.2 ч.1 ст.20 ГПК України цю справу віднесено до юрисдикції господарських судів, тому вона не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказана позиція також підтверджена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 29.01.2019 у справі № 805/2495/17-а, від 25.03.2020 у справі № 826/11186/18, в яких Велика Палата скасувала рішення адміністративних судів першої та апеляційної інстанцій із закриттям провадження у справі, оскільки спір у правовідносинах, що є подібними до тих, що виникли у справі, яка розглядається, не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція також міститься, зокрема, у постановах Верховного Суд від 20.05.2019 у справі № 815/5631/15, від 06.11.2019 у справі № 826/367/16, від 15.11.2019 у справі № 816/460/16.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Слід зазначити, що відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КАС України, одним із рішень, які може прийняти суд за результатами підготовчого засідання, є ухвала про закриття провадження у справі.

За змістом ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а відтак згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі слід закрити, розгляд якої віднесено до юрисдикції господарського суду.

При цьому, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.183, 238, 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Інвестиційні Технології" до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача колективне сільськогосподарське підприємство "Україна-Черняхів-1" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 03 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ІНВЕСТИЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (місцезнаходження: вул. Казарменна, 4Б, 64, м.Київ, 01135, );

відповідач:

- Фонд державного майна України (місцезнаходження: вул.Генерала Алмазова, 18/9, м.Київ, 01601, );

третя особа:

- Колективне сільськогосподарське підприємство "УКРАЇНА-ЧЕРНЯХІВ-1" (місцезнаходження: вул.Мельнична, 6,с-ще Черняхів, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12301, ) .

Головуючий суддя Мандзій О.П.