Справа № 420/4309/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4309/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача Стріченко Д.А.

представника відповідача не з`явився

розглянувши в порядку ст. 287 КАС України (у судовому засіданні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження №76952913 від 24.01.2025 року, винесену Савранським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у отриманій позивачем постанові про відкриття виконавчого провадження №76952913 від 24.01.2025 зазначено: «назва документу, що надано до примусового виконання є Постанова №16644 видана 03.10.2024», документ видано «Тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 ».

У той же час, стягувачем зазначений « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Оскільки Постанова №16644 прийнята саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , то Четвертий відділ не може бути стягувачем. Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Процесуальні дії

Ухвалою судді від 12.02.2025 року залишено позовну заяву без руху у зв`язку несплатою судового збору.

25.02.2025 року до суду за вхід. №ЕС/16887/25 надійшла заява на виконання ухвали з доказами сплати судового збору.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року відкрито провадження по справі з урахуванням особливостей, визначених приписами ст. 287 КАС України для вказаної категорії справ. Судове засідання призначено на 13.03.2025.

Ухвалою суду від 06.03.2025 клопотання представника ОСОБА_1 за вхід. №ЕС/18867/25 від 28.02.2025 року про розгляд справи в режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyСon» задоволено. Призначено розгляд справи №420/4309/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в онлайн системі відеоконференцзв`язку «EASYCON».

В судовому засіданні 13.03.2025 року представником позивача прикріплено в системі «EASYCON» відзив на позов, який надійшов до нього через електронний суд. При цьому, на адресу суду відзив на позов не надходив.

В судовому засіданні 13.03.2025 оголошено перерву до 17.03.2025.

17.03.2025 за вхід.№ЕС/24418/25 надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 17.03.2025 відкладено на 27.03.2025.

В судовому засіданні 27.03.2025 задоволено клопотання представника позивача про повернення відзиву на позов через подання його у невстановлений законом спосіб. Також у судовому засіданні витребувано у відповідача додаткові документи та відкладено розгляд справи на 02.04.2025.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

03.10.2024 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято Постанову №16644 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 (сімнадцять) тисяч гривень.

23.01.2025 за вхід.№432 до Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) надійшла заява від 04.11.2024 №1473 про примусове стягнення штрафу на підставі ст. 307 КУпАП та п.6 ч.1 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою №76952913 від 24.01.2025 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 17000,00 грн., в якій стягувачем зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

28.02.2025 державним виконавцем прийнято Постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення): замість ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі, у тому числі - Закон №1404-VIII).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 26 цього Закону вказано, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, матеріалами справи підтверджено, що за заявою від 04.11.2024 за №1473 державним виконавцем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2025 №76952913 на підставі Постанови №16644 від 03.10.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змістом спірних правовідносин є оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження з підстав того, що державний виконавець зазначив невірного стягувача.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін з порушеного спірного питання, суд виходить із застосування таких норм права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Дослідивши Постанову №16644 від 03.10.2024, суд встановив, що у ній дотримані всі вимоги, передбачені ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Згідно з п.14 II Розділу Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу, в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 затверджено «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження».

Вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження, крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, реєстрація яких здійснюється у Системі автоматично. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи (п. 1 розділу ІІ).

При реєстрації виконавчого документу в автоматизованій системі виконавчого провадження вносяться дані відносно стягувача, зокрема, по коду ЄДРПОУ (п. 2 розділу ІІ).

Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами.

Суб`єкти ЄДРПОУ це юридичні особи та відокремлені підрозділи юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, що знаходяться на території України та провадять свою діяльність на підставі її законодавства.

ЄДРПОУ є важливим компонентом інфраструктури державної статистики України. Ведення реєстру здійснюється органами державної статистики з 1993 року відповідно до Закону України "Про державну статистику". З набуття чинності Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" ведення ЄДРПОУ здійснюється відповідно до «Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 №499 (зі змінами)).

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, найменування стягувача ІНФОРМАЦІЯ_1 , але поряд з цим, код ЄДРПОУ зазначено 09646896.

Під цим кодом ЄДРПОУ зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також встановлено, що відповідно до п.14 II Розділу Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, 28.02.2025 державним виконавцем прийнято Постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення): замість ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Аргументи позивача щодо підстави скасування спірної постанови (помилки в постанові в частині невірного зазначення найменування стягувача), викладені у позовній заяві, на час прийняття рішення у цій справі не є актуальними, оскільки технічні помилки/описки були самостійно виправлені відповідачем.

Вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).

Поряд з цим, під час оголошення вступного слова представником позивача доповнено підстави позову наступним: подання заяви про примусове виконання з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та подання такої заяви неуповноваженою особою. При цьому, заяв в порядку ст. 47 КАС України представником позивача не подавалось.

Частиною першою статті 47 КАС України встановлено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Пунктом 4 частини третьої статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі;

Водночас, принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Окрім того, зазначений принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Таким правом, в порядку визначеному законом, представник позивача не скористався. Разом з цим, заявляючи про дві нові підстави позову під час розгляду справи по суті фактично призводить до порушення принципу змагальності сторін, оскільки відповідач по справі позбавлений можливості надати заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Верховний Суду неодноразово, зокрема у постановах від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18 тощо, наголошував, на тому, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу позову.

Поряд з цим, суд зазначає, що матеріали справи містять заяву про примусове стягнення штрафу №1473, яка датована 04.11.2024.

Також у матеріалах судової справи наявний витяг з Положення про ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.08.2024 за №5 дск, п. 26 якого визначено, що відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 є структурним підрозділом територіального центру, який розташований в іншому населеному пункті.

Відділ очолює начальник, який організовує діяльність відділу як структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до покладених на нього завдань складає протоколи та подає їх начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 для винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення; надсилає постанови про накладення адміністративних стягнень до відповідного органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту частини 1 статті 77 та частини 2 статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, що визначений у статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку Позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оцінка судом оскаржуваної постанови державного виконавця від 24.01.2025 ВП №76952913 полягає у констатації відсутності ознак її протиправності.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність спірної постанови та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Савранський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: 66200, Одеська область, Подільський район, селище міського типу Саврань, вул. Центральна, буд. 5, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.