Справа № 320/44829/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Державної податкової служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2024 у виконавчому провадженні №76090860;
- зобов`язати закінчити виконавче провадження № 76090860 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 3У «Про виконавче провадження».
Ухвалою суду від 18.03.2025 відповідно до частини 2 статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №160/1248/24 позов ТОВ «АБК ДНІПРО» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

- визнано протиправним рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 04.01.2024 №74 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку;

- визнано протиправним рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 05.03.2024 №13804 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку;

- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 05.04.2024 № 15560 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку;

- зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» з переліку ризикових платників податків;

- зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» податкові накладні, реєстрація яких була зупинена на підставі рішень №74 від 04.01.2024 , №13804 від 05.03.2024, №15560 від 05.04.2024 згідно із реєстром датою їх фактичного подання як такі, які підлягають автоматичній реєстрації за умови виконання вимог п. 6-1 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024 у справі №160/1248/24 апеляційні скарги Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Державної податкової служби України залишено без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 в адміністративній справі №160/1248/24 залишено без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №160/1248/24 набрало законної сили 15.08.2024.

20.08.2024 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено рішення №25424 про відповідність платника податку ТОВ «АБК ДНІПРО» пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

11.09.2024 ТОВ «АБК ДНІПРО» звернулось до Відділу з заявою про примусове виконання судового рішення у справі №160/1248/24.

19.09.2024 державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76090860 з виконання виконавчого листа №160/1248/24, виданого 06.09.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

19.09.2024 державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №7690860 з боржника (ДПС України) у сумі 32 000,00 грн.

20.09.2024 державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. винесено постанову про виправлення описки.

17.10.2024 державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. винесено постанову про накладення штрафу ВП №7690860 та за невиконання зобов`язань накладено на боржника (ДПС України) штраф у сумі 5 100,00 грн.

16.10.2024 ДПС України звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню у справі 160/1248/24.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 у справі №160/1248/24 у задоволенні заяви ДПС України про визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню у справі № 160/1248/24 відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024 заяву ДПС України про відкликання апеляційної скарги задоволено; апеляційну скаргу ДПС України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 у справі №160/1248/24 повернуто скаржнику.

Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 у справі №160/1248/24 про відмову у задоволенні заяви ДПС України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі №160/1248/24 набрала законної сили 23.12.2024.

12.11.2024 державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. винесено постанову про накладення штрафу ВП №7690860 та за невиконання судового рішення накладено на боржника (ДПС України) штраф у сумі 10 200,00 грн.

12.11.2024 державним виконавцем відповідно до вимог статей 63, 75 Закону №1404-VІІІ направлено повідомлення до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві щодо вчинення посадовими особами Державної податкової служби України кримінального правопорушення.

07.01.2025 ДПС України звернулась до Відділу з листом (вих. №17415/99-00-05-04-02-05), яким повідомлено про виконання рішення суду та внесення інформації з рішення суду про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Враховуючи зазначені обставини, ДПС України просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ.

04.02.2025 державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VІІІ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №76090860 у зв`язку з тим, що згідно з відповіддю ДПС України від 07.01.2025 №174/5/99-00-05-04-02-05 рішення суду виконано фактично згідно з виконавчим документом.

Вважаючи протиправною постанову про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІ).

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 2 статті 18 Закону №1404-VІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з пунктом 1, 16, 22 частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина 4 статті 18 Закону №1404-VІІ).

На підставі пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами 5, 6 статті 26 Закону №1404-VІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 1-4 статті 27 Закону №1404-VІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 1 частини 1 статті 42 Закону №1404-VІІ визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Крім того, пунктом 1 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2018 за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5) визначено, що ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону №1404-VIII, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції №512/5, примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону №1404-VIII.

У відповідності до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону №1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

У спірних правовідносинах відсутні підстави, які б передбачали обов`язок державного виконавця не стягувати виконавчий збір.

Отже, державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. 19.09.2024 відкрито виконавче провадження №7690860.

Того ж дня, державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн, як це передбачено нормами чинного законодавства.

Суд також звертає увагу, що до суду не надано доказів оскарження позивачем постанови державного виконавця Відділу Назаровця А.Т. про відкриття виконавчого провадження ВП №7690860 з виконання виконавчого листа №160/1248/24, виданого 06.09.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Враховуючи те, що постанова державного виконавця Відділу Назаровця А.Т. про відкриття виконавчого провадження ВП №7690860 не оскаржена ДПС України, не скасована та є чинною, державним виконавцем Відділу правомірно в день відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Щодо посилань представника позивача про те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №160/1248/24 виконано ДПС України в повному обсязі у відповідності до його зобов`язальної частини 20.08.2024, суд зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про фактичне виконання рішення суму 07.01.2025.

Доказів звернення ДПС України із заявою до Відділу про фактичне виконання судового рішення у справі №160/1248/24 до 07.01.2025 матеріали справи не містять.

04.02.2025 державним виконавцем Відділу Назаровцем А.Т. відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VІІІ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №76090860 у зв`язку з тим, що згідно з відповіддю ДПС України від 07.01.2025 №174/5/99-00-05-04-02-05 рішення суду виконано фактично згідно виконавчого документа.

Отже, фактично рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №160/1248/24 виконано боржником у 2025 році.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За встановлених обставин, відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови Відділу від 19.09.2024 №7690860 про стягнення виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн з ДПС України.

Відповідно, позовна вимога про зобов`язання закінчити виконавче провадження №76090860 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 3акону №1404-VІІІ також не підлягає задоволенню, оскільки постановою державного виконавця Відділу Назаровця А.Т. від 04.02.2025 закінчено виконавче провадження №76090860 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VІІІ.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державної податкової служби України (адреса: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053; реєстраційний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43005393) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: вул. Госпітальна, 12-г, м. Київ, 01023; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00015622) про визнання протиправною, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар