Справа № 200/8320/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року справа №200/8320/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 200/8320/24 (головуючий суддя у І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 86 від 21.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, а саме зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 13.11.2024, з зарахуванням періодів роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 02.07.1979 по 03.04.1981 та з 08.01.1991 по 17.10.1991.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.11.2024 № 86 йому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, пенсійний орган безпідставно відмовив позивачу в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 02.07.1979 по 03.04.1981 та з 08.01.1991 по 17.10.1991 в зв`язку з недоліками його трудової книжки.

Таке рішення пенсійного органу є протиправним.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 86 від 21.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, у зв`язку зі зміною страхового стажу, набутого до 01.01.2004 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за заявою від 13.11.2024 № 16757, з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 з 02.07.1979 по 03.04.1981 та з 08.01.1991 по 17.10.1991 з дати звернення, тобто з 13.11.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги .

Відповідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1979 до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди роботи:

- з 02.07.1979 по 03.04.1981, оскільки в даті наказу про звільнення наявне виправлення, яке не завірено належним чином та не підтверджено уточнюючою довідкою;

- з 08.01.1991 по 17.10.1991, оскільки запис про звільнення не завірено уповноваженою особою (відсутній підпис та прізвище та ініціали посадової особи).

Виявлені недоліки трудової книжки є такими, що виключають можливість зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Отже, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 21.11.2024 № 86 прийнято правомірно та не підлягає скасуванню.

Позивачем та відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, як отримувач пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.05.2022.

ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою від 13.11.2024 № 16757 про перерахунок «зміна страхового стажу набутого до 01.01.2004».

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області № 86 від 21.11.2024 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1979 до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди роботи:

- з 02.07.1979 по 03.04.1981, оскільки в даті наказу про звільнення наявне виправлення, яке не завірено належним чином та не підтверджено уточнюючою довідкою;

- з 08.01.1991 по 17.10.1991, оскільки запис про звільнення не завірено уповноваженою особою (відсутній підпис та прізвище та ініціали посадової особи).

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 23.07.1979 ОСОБА_1 у період з 02.07.1979 по 03.04.1981 працював на посаді (мовою оригіналу) пошивщик в цехе № 3 Київської фабрики індивідуального пошиву взуття (записи 2-3); з 08.01.1991 по 17.10.1991 працював (мовою оригіналу) обувщиком (записи 14-15).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Щодо позовних вимог до ГУ ПФУ в м. Києві суд першої інстанції зазначив, що це управління не приймало рішень та не розглядало заяву позивача, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заявлених до ГУ ПФУ в м. Києві.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

На час первинного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

На підставі пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про роботу позивача у спірні періоди після 1993, порядок ведення трудових книжок визначався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно із п. 2.4. Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як встановлено, п. 2.14 Інструкції № 58, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій". Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 23.07.1979 ОСОБА_1 у період з 02.07.1979 по 03.04.1981 працював на посаді (мовою оригіналу) пошивщик в цехе №3 Київської фабрики індивідуального пошиву взуття (запис 2-3); з 08.01.1991 по 17.10.1991 працював (мовою оригіналу) обувщиком (запис 14-15), що підтверджується відповідними печатками у трудовій книжці позивача та реквізитами відповідних наказів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань призначення пенсії.

При цьому, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження права особи на соціальний захист.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки для особи, яка допустила такі порушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 02.07.1979 по 03.04.1981 та з 08.01.1991 по 17.10.1991 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1979 та зобов`язав відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за заявою від 13.11.2024 № 16757, з зарахуванням до страхового стажу спірних періодів роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 з дати звернення, тобто з 13.11.2024.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 200/8320/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 200/8320/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 03 квітня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв