Справа № 200/8572/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Справа№200/8572/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області в якому просить (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 08 листопада 2024 року №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області з 09 листопада 2024 року;

- стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з дати звільнення по дату прийняття рішення про поновлення на роботі (станом на дату подання позову - 08.12.2024 складає 28 947,00 гривень);

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47 500,00 грн;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та присудження виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Державної податкової служби України від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області, 08 листопада 2024 року у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно з пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».

Підстава: наказ ДПС від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» (зі змінами), лист-погодження Міністерства фінансів України від 17.09.2024 №17030-17-62/26928, лист ГУ ДПС у Донецькій області від 08.11.2024 №4995/8/05-99-11.

Наказом ГУ ДПС у Донецькій області від 08.11.2024 №425-О оголошено наказ ДПС України від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Наказом ДПС України від 08.11.2024 №1374-О порушене право Позивача як громадянина та державного службовця, зокрема право доступу до державної служби, гарантоване ст.38 Конституції України, право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ст.43 Конституції України), повагу до своєї особистості, честі та гідності, справедливе і шанобливе ставлення з боку керівників, колег та інших осіб (ст.7 Закону України «Про державну службу»).

Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Державна податкова служба України надала до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до частини першої статті 1 Закону № 889 визначено, що державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Частиною 2 відповідної статті встановлено, що державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (стаття 65 Закону № 889).

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті, дисциплінарним проступком, зокрема, є порушення Присяги державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону №889 до державних службовців

застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1. зауваження; 2. догана; 3. попередження про неповну службову відповідність; 4. звільнення з посади державної служби.

Частиною п`ятою статті 66 передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Головою Комісії регіонального рівня ОСОБА_1 не забезпечено виконання повноважень, визначених пунктами 33, 34 Порядку №1165, не вжито комплексу заходів із виконання членами Комісії функціональних повноважень, що призвело до відсутності прийняття рішень про відповідність критеріям ризиковості стосовно платників податків, які здійснюють ризикові операції.

Причинами й умовами, які призвели до незабезпечення належного контролю, координації та спрямування діяльності територіального органу, стали: незабезпечення заступником начальника ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_2 належної роботи Комісії регіонального рівня, порушення вимог податкового законодавства та внутрішніх розпорядчих документів ДПС при здійсненні відповідних заходів, недотримання ОСОБА_2 пунктів 1, 2, 9 розділу 3 посадової інструкції в частині виконання основних посадових обов`язків.

У зв`язку з цим доповідною запискою Департаменту забезпечення відомчого контролю ДПС від 24.05.2024 № 602/99-00-02-03-01-13 (далі Доповідна записка № 602) ініційовано перед суб`єктом призначення (в.о. Голови ДПС ОСОБА_3 ) порушення дисциплінарного провадження з відстороненням від виконання посадових обов`язків стосовно осіб, з вини яких допущено виявлені недоліки і порушення у роботі Головного управління ДПС у Донецькій області.

Наказом ДПС від 22.07.2024 № 7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» застосовано до заступника начальника ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади державної служби за вчинення ним дисциплінарного проступку у період керівництва ГУ ДПС у Донецькій області, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону.

Листом від 17.09.2024 № 17030-17-62/26928 (вх. ДПС № 1087/4 від 17.09.2024) «Про погодження звільнення ОСОБА_1 » Міністерством фінансів України розглянуто подання ДПС від 24.07.2024 №1463/4/99-00-11-02-01-04 та погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області.

Листом Головного управління ДПС у Донецькій області від 08.11.2024 № 4995/8/05-99-11 (вх. ДПС від 08.11.2024 №203524/7) «Щодо виходу на роботу» повідомлено ДПС про те, що ОСОБА_1 перебуває на робочому місці.

У свою чергу наказом ДПС від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »: припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області, 08 листопада 2024 року у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно з пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (зі змінами) на підставі наказу ДПС від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» (зі змінами), лист-погодження Міністерства фінансів України від 17.09.2024 № 17030-17-62/26928, лист Головного управління ДПС у Донецькій області від 08.11.2024 № 4995/8/05-99-11; Головному управлінню ДПС у Донецькій області доручено вжити заходів щодо ознайомлення з цим наказом ОСОБА_1 та забезпечити проведення розрахунку з ОСОБА_1 згідно з чинним законодавством.

Наказом ГУ ДПС у Донецькій області від 08.11.2024 № 425-о «Про оголошення наказу ДПС України від 08.11.2024 № 1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »: оголошено наказ Державної податкової служби України від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » про звільнення ОСОБА_1 08 листопада 2024 року з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно з пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (зі змінами); відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки» наказано виплатити грошову компенсацію за невикористані 58 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, 45 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки, право на які працівник набув до 31 грудня 2023 року, та 21 календарний день щорічної основної оплачуваної відпустки, право на який працівник набув після 01 січня 2024 року.

08.11.2024 Позивач ознайомлений зі вказаними наказами Відповідача-1 та Відповідача-2, про що свідчить його напис із зазначенням слова «Ознайомлений», дати, підпису та ПІБ.

Відповідач-1 також вважає необґрунтованими посилання Позивача на висновки, що викладені в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 200/5374/24, яким наказ ДПС України від 22.07.2024 №7-дс визнаний протиправним та скасований, з огляду на те, що відповідно до частини сьомої статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Відповідач -1 посилається на правові позиції викладені в постановах Верховного Суду 03.03.2023 року у справі № 826/4667/17, 03.07.2018 у справі № 917/1345/17).

Отже, зважаючи на все вищевикладене, Дисциплінарна комісія ДПС діяла в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, а процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача дотримана в повному обсязі.

Враховуючи, що несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державним службовцем в умовах дії воєнного стану, що вчинено проти інтересів служби та суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків надалі, утворює факт порушення Присяги, на підставі подання Дисциплінарної комісії ДПС від 12.07.2024 № 1805/99-00-01-ДК та пояснення ОСОБА_1 (вх. ДПС №28098/6 від 22.07.2024).

Щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу зазначає, що що дана справа не є достатньо складною в порівняні з розміром гонорару, визначеного у договорі (63 000 грн.), та по суті стосувалася надання оцінки правомірності звільнення Позивача із займаної ним посади державної служби. Обсяг нормативного регулювання спірних правовідносин також не є значним та зводиться до кількох статей Закону №889 та норм Порядку № 1039.

Крім того, позиція викладена у відповідній позовній заяві є майже повністю ідентичною позиції висвітленій у позові по справі № 200/5374/24, де предметом спору є наказ ДПС від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким застосовано до заступника начальника ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади державної служби за вчинення ним дисциплінарного проступку у період керівництва ГУ ДПС у Донецькій області, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу».

Отже, заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 63 000,00 грн. не підтверджено належним чином, вказана сума значно завищена і є неспіврозмірною відносно втраченого часу представника позивача на участь у розгляді даної справи.

ДПС вважає, що представником позивача не доведено те, що розмір витрат є реальним, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Таким чином, ДПС вважає, що представник позивача належним чином не обґрунтував суму компенсації витрат на правову допомогу, яка б фактично відповідала дійсно наданим адвокатом послуг та відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Головне управління ДПС у Донецькій області заперечує проти задоволення позову та надано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що управління діяло в межах повноважень та у спосіб визначений законом. Зокрема, Наказом ДПС від 24.05.2024 № 10-дп «Про порушення дисциплінарного провадження» (далі наказ № 10-дп, спірний наказ) на підставі статей 17, 64-69, 72, 73 Закону № 889, пункту 1 доручення в.о. голови ДПС від 24.05.2024 № 86-д (02) до доповідної записки Департаменту забезпечення відомчого контролю ДПС від 24.05.2024 № 602/99-00-02-03-01-13 порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 за період керівництва роботою Головного управління ДПС у Донецькій області.

Пунктом 2 наказу № 10-дп відсторонено заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.

Наказом Державної податкової служби України від 12.07.2024 №12-дп «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження» продовжено строки здійснення дисциплінарного провадження відповідно до вимог Закону.

Наказом Державної податкової служби України від 22 липня 2024 року № 7- дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» застосовано до заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади за вчинення ним дисциплінарного проступку за період керівництва ГУ ДПС у Донецькій області, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону.

Наказом ДПС від 12.09.2024 № 13-дс «Про внесення змін до наказу ДПС від 22.07.2024 № 7-дс» у зв`язку з наявною інформацією (у зв`язку з перебуванням позивача у стані тимчасової непрацездатності) та з метою дотримання вимог статті 74 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (зі змінами), внесено до наказу ДПС від 22.07.2024 № 7-дс такі зміни: абзац перший пункту 1 розпорядчої частини після слів «статті 65 Закону,» доповнити словами «у перший день після виходу на роботу».

Наказом Державної податкової служби України від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області, 08 листопада 2024 року у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно з пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу». Підстава: наказ ДПС від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» (зі змінами), лист-погодження Міністерства фінансів України від 17.09.2024 №17030-17-62/26928, лист ГУ ДПС у Донецькій області від 08.11.2024 №4995/8/05-99-11.

08.11.2024 на підставі наказу ДПС України від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » (далі Наказ №1374-о) був виданий наказ Головного управління ДПС у Донецькій області від 08.11.2024 №425-о «Про оголошення наказу ДПС України від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » (далі Наказ №425-о).

Із зазначеними наказами ОСОБА_1 ознайомлений 08.11.2024 в робочий час на робочому місці за адресою: вул.Олександра Кошиця, б.3, м.Київ, - про що свідчить його особистий підпис на копії Наказу №1374-о та оригіналі Наказу №425-о.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу зазначає, що відповідно до довідки від 20.12.2024 № 127/05-99-10-02 про середню заробітну плату ОСОБА_1 , виданої ГУ ДПС у Донецькій області,:

- у вересні 2024 року заробітна плата - 41284,24 грн., кількість робочих днів згідно графіка роботи 21; фактична кількість відпрацьованих робочих днів 0; в примітці зазначено: нараховано матеріальне забезпечення за дні тимчасової непрацездатності у сумі 41284,24 грн;

- у жовтні 2024 року заробітна плата 43989,65 грн., кількість робочих днів згідно графіка роботи 23; фактична кількість відпрацьованих робочих днів 0; в примітці зазначено: нараховано матеріальне забезпечення за дні тимчасової непрацездатності у сумі 43989,65 грн.

Всього заробітна плата 85273,89 грн.; кількість робочих днів згідно графіка роботи 44; фактична кількість відпрацьованих робочих днів 0.

Відповідно до довідки від 20.12.2024 №128/05-99-10-02 про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , виданої ГУ ДПС у Донецькій області,: середньоденна заробітна плата складає 1127 грн. 27 коп. (одна тисяча сто двадцять сім грн. 27 коп.), розрахована відповідно до п.3 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (зі змінами): посадовий оклад 24800 грн.*2 місяці / 44 кількість календарних днів (згідно графіка роботи за вересень-жовтень 2024 року) = 1127,27 грн.

В розрахунок не включена виплата за тимчасову непрацездатність, яка розраховувалась із середнього заробітку відпускних та лікарняних за попередні періоди.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №200/5374/24 позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування наказу від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення». Станом на дату подання відзиву по справі №200/8572/24 рішення по справі №200/5374/24 не набрало законної сили.

Наказ Державної податкової служби України від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» став підставою для ухвалення наказу Державної податкової служби України від 08.11.2024 №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », що оскаржується в цій справі.

Враховуючи вищевикладене, Відповідач 2 вважає, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявлені передчасно.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.10.2024 позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребувано у відповідачів матеріали службового розслідування (в т. ч. наказ про призначення членів комісії, а також всі інші документи, що пов`язані з проведенням службового розслідування та вивчалися членами комісії з проведення службового розслідування при формуванні висновків такого розслідування); наказ від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення»; усі документи, що стали підставою для ухвалення наказу Державної податкової служби України від 08.11.2024 року №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »; копію усіх сторінок трудової книжки позивача; довідку про заробітну плату позивача за останні два місяці, що передували його звільненню; довідку про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 ; всі інші, наявні у відповідачів докази, що стосуються предмету спору.

Ухвалою суду від 16.12.2024 провадження в адміністративній справі №200/8572/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу зупинено до набрання законної сили рішенням в справі № 200/5374/24.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 поновлено провадження у справі№200/8572/24.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1 Державна податкова служба України, місцезнаходження: Львівська площа, буд. 8, м. Київ, .

Відповідача 2 Головне управління ДПС у Донецькій області , місцезнаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька обл., код ЄДРПОУ ВП: 44070187.

Наказом ДПС від 16.06.2021 № 1208-о «Про призначення ОСОБА_1 » позивач, ОСОБА_1 , призначений на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області з 17 червня 2021 року.

У зв`язку зі службовою необхідністю наказами ДПС від 11.10.2021 № 2070-о та від 14.12.2022 № 1852-о на ОСОБА_1 було покладено виконання обов`язків начальника Головного управління ДПС у Донецькій області.

Також, згідно з наказом Головного управління ДПС у Донецькій області від 16.06.2023 № 71 «Про затвердження складу комісії ГУ ДПС у Донецькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (зі змінами), Гринцов Олександр здійснював повноваження голови Комісії Головного управління ДПС у Донецькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Департаментом забезпечення відомчого контролю ДПС у межах виконання функціональних повноважень зі здійснення відомчого контролю проведено моніторинг та аналіз стану роботи Комісії регіонального рівня, результати якого викладено в доповідній записці від 24.05.2024 № 602/99-00-02-03-01-13.

Доповідною запискою Департаменту забезпечення відомчого контролю ДПС від 24.05.2024 № 602/99-00-02-03-01-13 (далі Доповідна записка № 602) ініційовано перед суб`єктом призначення (в.о. Голови ДПС ОСОБА_3 ) порушення дисциплінарного провадження з відстороненням від виконання посадових обов`язків стосовно осіб, з вини яких допущено виявлені недоліки і порушення у роботі Головного управління ДПС у Донецькій області.

До Доповідної записки № 602 В.о. Голови ОСОБА_4 було видано доручення від 24.05.2024 № 86-д (02) щодо порушення дисциплінарного провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинення дисциплінарних проступків, що полягають у неналежному виконанні посадових обов`язків з координації та контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 за період керівництва роботою Головного управління ДПС у Донецькій області із відстороненням останнього від виконання посадових обов`язків та підготовки відповідного проєкту наказу.

Наказом ДПС від 24.05.2024 № 10-дп «Про порушення дисциплінарного провадження» на підставі статей 17, 64-69, 72, 73 Закону № 889, пункту 1 доручення в.о. голови ДПС від 24.05.2024 № 86-д (02) до доповідної записки Департаменту забезпечення відомчого контролю ДПС від 24.05.2024 №602/99-00-02-03-01-13 порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 за період керівництва роботою Головного управління ДПС у Донецькій області.

Пунктом 2 наказу № 10-дп відсторонено заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.

Не погодившись з Наказом ДПС від 24.05.2024 № 10-дп «Про порушення дисциплінарного провадження» позивач оскаржив його у судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №200/4239/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача 1: Державної податкової служби України, відповідача 2: Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової служби України від 24.05.2024 №10-дп в частині відсторонення заступника начальника Головного управління ДПС в Донецькій області ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження, стягнення суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу за період з 24.05.2024 по дату видання наказу про застосування дисциплінарного - 22.07.2024, що складає 54999,30 грн. відмовлено.

Наказом ДПС від 12.07.2024 № 12-дп «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження» продовжено строки здійснення дисциплінарного провадження відповідно до вимог Закону.

12.07.2024 Дисциплінарна комісія ДПС за результатами розгляду дисциплінарної справи внесла подання № 1805/99-00-01-ДК, з якого вбачається, що під час дослідження матеріалів дисциплінарної справи встановлено неналежну роботу Комісії, яка полягає у відсутності прийняття рішень про відповідність критеріям ризикованості стосовно платників податків, які здійснюють ризикові операції, а саме: ТОВ «Кондитерська фабрика «Дружківська» (код 37251934), ТОВ «Промкомплект» (код 31367359), що призвело до розповсюдження схемного податкового кредиту.

Комісією не забезпечено аналіз наявної податкової інформації в інформаційних ресурсах ДПС щодо ТОВ «Кондитерська фабрика «Дружківська» (), не забезпечено отримання первинних документів щодо руху товару, зберігання, навантаження, розвантаження продукції, інвентаризаційних описів та інших необхідних документів.

За період 2023 2024 роки Комісією прийнято рішення про реєстрацію зупинених ПН/РК ТОВ «Кондитерська фабрика «Дружківська» на загальну суму 61 953,5 тис. грн. (у тому числі ПДВ 10 325,2 тис. гривень).

Водночас Комісією в одних випадках прийняті рішення про реєстрацію зупинених ПН/РК, а в інших випадки надсилання повідомлень про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів при ідентичних пакетах документів.

Зазначене підтверджується тим, що за результатами розгляду повідомлення від 19.04.2024 № 1 ТОВ «Промкомплект» Комісією прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної на загальну суму 2 697,7 тис. грн (у тому числі ПДВ 449,6 тис. грн.), що свідчить про відсутність повного аналізу Комісією отриманих документів і незабезпечення Комісією вжиття заходів, передбачених Порядком № 1165 і Наказом №204.

При цьому Комісією прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку лише 22.05.2024 № 7587.

За результатами дослідження матеріалів дисциплінарної справи заступника начальника ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 виявлено, що причинами й умовами, які призвели до незабезпечення належного контролю, координації та спрямування діяльності територіального органу, є незабезпечення заступником начальника ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_2 та за період керівництва роботою ГУ ДПС у Донецькій області належної роботи Комісії, порушення вимог податкового законодавства та внутрішніх розпорядчих документів ДПС при здійсненні відповідних заходів та недотримання ОСОБА_2 пунктів 1, 2, 9 розділу 3 посадової інструкції в частині виконання основних посадових обов`язків.

За наявних обставин, а також враховуючи, що несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця в умовах дії воєнного стану, що вчинено проти інтересів служби та суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків надалі, утворює факт порушення Присяги державного службовця.

Висновок щодо наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку.

Листом Дисциплінарної комісії ДПС від 26.06.2024 № 19528/6/99-00-01-ДК ОСОБА_5 були направлені матеріали його дисциплінарної справи в електронному вигляді на його електронну адресу.

ОСОБА_6 подав заперечення від 24.06.2024 в якому звернувся з проханням, зокрема виключити акт про ненадання пояснень від 19.06.2024 з матеріалів його дисциплінарної справи.

Дисциплінарною комісією ДПС було розглянуто та долучено зазначене заперечення до матеріалів дисциплінарної справи ОСОБА_1 , а також надана відповідь на нього листом Дисциплінарної комісії ДПС від 27.06.2024 № 19608/6/99-00-01-ДК.

Адвокат Кудлай Олександр, як представник ОСОБА_1 подав клопотання від 25.06.2024 № 01-2506 (вх. ДПС № 25076/6 від 25.06.2024) в якому повідомив, що ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні у медичному закладі та у зв`язку з тим не може прийняти учать у засідання Дисциплінарної комісії ДПС 26.06.2024 та звернувся з проханням бути присутнім на засіданні замість нього.

Листами Дисциплінарної комісії ДПС від 27.06.2024 №19510/6/99-00-01-ДК та № 18681/7/99-00-01-ДК ОСОБА_1 запрошено на засідання Дисциплінарної комісії ДПС 03.07.2024 для надання особистих пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а також можливості ознайомитись з матеріалами його дисциплінарної справи.

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи у діях заступника начальника ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 за період керівництва роботою ГУ ДПС у Донецькій області вбачаються ознаки вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом 1 пункту 2 статті 65 Закону, що полягає у порушенні Присяги Державного службовця.

Дисциплінарною комісією ДПС вирішено рекомендувати на підставі статей 65, 66, 69 та 77 Закону застосувати до заступника начальника ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади за незабезпечення належного керівництва роботою Комісії, належного контролю, координації та спрямування діяльності ГУ ДПС у Донецькій області, ефективного контролю за роботою підлеглих, що призвело до негативних наслідків та порушення Присяги державного службовця.

Наказом Державної податкової служби України від 22.07.2024 № 7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» застосовано до заступника начальника ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади державної служби за вчинення ним дисциплінарного проступку у період керівництва ГУ ДПС у Донецькій області, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону.

Наказом ДПС від 12.09.2024 № 13-дс «Про внесення змін до наказу ДПС від 22.07.2024 № 7-дс» у зв`язку з наявною інформацією (у зв`язку з перебуванням позивача у стані тимчасової непрацездатності) та з метою дотримання вимог статті 74 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (зі змінами), внесено до наказу ДПС від 22.07.2024 № 7-дс такі зміни: абзац перший пункту 1 розпорядчої частини після слів «статті 65 Закону,» доповнити словами «у перший день після виходу на роботу».

Вважаючи, що вказаним наказом права позивача порушені, останній звернувся до суду з позовом.

Рішенням Донецького кружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №200/5374/24 позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування наказу від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 200/5374/24 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 200/5374/24 залишено без змін.

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №200/5374/24 набрало законної сили 13.02.2025.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Утвердження правової держави відповідно до приписів ст. 1, другого речення ч. 3 ст. 8, ст. 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 51 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За правилами частини 1 статті 34 Закону №889-VIII призначення на посаду державного службовця здійснюється безстроково, крім випадків, визначених цим та іншими законами України.

Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення.

Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наведені у статті 87 Закону №889-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Частиною 2 ст. 1 Закону №889-VIII визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону №889-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

У відповідності до ч.1 ст. 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 1 ст. 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється: у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст. 84); у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (ст. 85); за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (ст. 86); за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87); у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (ст. 88); у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із міною її істотних умов (ст. 43); у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади"; з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (ст. 88-1).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; ліквідація державного органу; встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

У відповідності до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової служби України від 08.11.2024 року №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », суд зазначає, що наказ від 08.11.2024 №1374-о був прийнятий на підставі наказу Державної податкової служби України від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №200/5374/24 позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування наказу від 22.07.2024 №7-дс Про накладення дисциплінарного стягнення задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України від 22.07.2024 №7-дс Про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 200/5374/24 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 200/5374/24 залишено без змін.

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №200/5374/24 набрало законної сили 13.02.2025.

Таким чином, оскільки спірний наказ був прийнятий відповідачем до набрання рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №200/5374/24 законної сили, відсутні підстави для визнання дій Відповідача 1 стосовно його прийняття неправомірними.

Стосовно позовних вимог в частині скасування наказу Державної податкової служби України від 08.11.2024 року №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » суд вважає такі позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Наказом Державної податкової служби України від 22.07.2024 № 7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» застосовано до заступника начальника ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади державної служби за вчинення ним дисциплінарного проступку у період керівництва ГУ ДПС у Донецькій області, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону.

Наказом ДПС від 12.09.2024 № 13-дс «Про внесення змін до наказу ДПС від 22.07.2024 № 7-дс» у зв`язку з наявною інформацією (у зв`язку з перебуванням позивача у стані тимчасової непрацездатності) та з метою дотримання вимог статті 74 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (зі змінами), внесено до наказу ДПС від 22.07.2024 № 7-дс такі зміни: абзац перший пункту 1 розпорядчої частини після слів «статті 65 Закону,» доповнити словами «у перший день після виходу на роботу».

З матеріалів справи вбачається, що наказ Державної податкової служби України від 08.11.2024 року №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » був прийнятий на підставі наказу ДПС від 22.07.2024 №7-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» (зі змінами). Тобто оскаржуваним наказом реалізовано наказ ДПС від 22.07.2024 №7-дс.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду 25.09.2024 у справі №200/5374/24 визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України від 22.07.2024 №7-дс Про накладення дисциплінарного стягнення. Рішення набрало законної сили 13.02.2025.

Таким чином рішенням суду, яке набрало законної сили визнано протиправним звільнення позивача на підставі п.1 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VІІІ - порушення Присяги державного службовця.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Зазначена норма права вказує на те, що суд, встановивши факт звільнення без законної на те підстави, зобов`язаний поновити працівника на раніше займаній посаді.

Кодекс законів про працю України не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 та у ст. 240-1 Кодексу законів про працю України. Відтак суд, встановивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 11.02.2021 у справі № 640/21065/18, від 27.04.2021 у справі № 826/8332/17, від 31.05.2021 у справі № 0840/3202/18.

Враховуючи, що наказ Державної податкової служби України від 22.07.2024 №7-дс Про накладення дисциплінарного стягнення, яким до заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади державної служби за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VІІІ, у перший день після виходу на роботу - скасовано рішенням суду яке набрало законної сили, та беручи до уваги що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі скасованого наказу, відповідно підлягає скасуванню оскаржуваний позивачем наказ з подальшим поновленням позивача на роботі.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

У пункті 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, передбачено, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Виходячи з цього, 08.11.2024 був останнім оплачуваним робочим днем позивача, а з 09.11.2024 розпочався час його вимушеного прогулу.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок), відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку визначено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

При цьому, суд зауважує, що у пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Вимушений прогул у зв`язку з незаконним звільненням позивача рахується судом з 09.11.2024 (наступний день за днем звільнення) по 03.04.2025 (день ухвалення судом рішення).

Згідно з довідкою ГУ ДПС у Донецькій області № 127/05-99-10-02 від 20.12.2024 про заробітну плату посадовий оклад ОСОБА_1 за посадою заступника начальника отримав заробітну плату за вересень 2024 року у сумі 41284,24 грн (21 день), за жовтень 2024 року у сумі 43989,65 грн (23 дні). Загальна сума за останні два місяці, що передували звільненню склала 85273,89 грн

Відповідно до довідки ГУ ДПС у Донецькій області № 128/05-99-10-02 від 20.12.2024 середньоденна заробітна плата позивача складала 1127,27 грн (85273,89 грн /44 дні)

При цьому, у вказаній довідці зазначено, що у період з вересня 2024 року по жовтень 2024 року заробітна плата за фактично відпрацьовані дні складає 0,00 та фактично відпрацьовані дні 0.

Кількість днів вимушеного прогулу: 104 робочих днів.

Таким чином, сума вимушеного прогулу позивача складає 117236,08 грн. (104 робочих днів х 1127,27 грн. середньоденного заробітку).

Крім того, згідно з пунктом 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

При цьому, сума стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць відповідно до долученої довідки становить 24799,94 грн.

Також відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням вищенаведених положень, рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області з 09.11.2024 року та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що становить 24799,94 грн.

Одночасно суд зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги наведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", витрати зі сплати судового збору відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 47500,00 грн суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що від імені позивача позовну заяву підписано за допомогою ЕЦП та подано представником - адвокатом Кудлаєм Олександром Павловичем, який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1765765 від 18.11.2024, свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1894 та договором про надання правничої (правової) допомоги від 18.11.2024, додаткової угоди №2 від 10.12.2024; акту приймання послуг №1 від 20.02.2025.

Відповідно до пункту 7.1 договору здача -приймання наданих послуг здійснюється сторонами шляхом підписання акту приймання наданих послуг.

Додатковою угодою №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 18.11.2024 визначено, що розмір гонорару складає 63000 грн.

Згідно з п. 4 додаткової угоди №2 від 10.12.2024 розмір гонорару Об`єднання за вказаним у п.1-2 цієї додаткової угоди визначається із розрахунку узгодженної сторонами вартості години роботи адвоката, яка складає 2500 грн помноженої на кількість фактично витраченого адвокатом часу на надання послуг, яка підтверджується актами наданих послуг, що підписуються сторонами.

В п.5 додаткової угоди №2 від 10.12.2024 зазначено, що оплата наданих послуг здійснюється Клієнтом на рахунок Об`єднання за кожним актом приймання наданих послуг протягом 10 днів з дати його підписання.

Пунктом 7 додаткової угоди №2 від 10.12.2024 визначено, що у разі прийняття Судом рішення на користь клієнта, а саме поновлення Клієнта на посаді заступника начальника ДПС у Донецькій області Клієнт виплачує Об`єднанню гонорар успіху в розмірі 20000 грн, який виплачується Об`єднанню протягом 10 днів х дня проголошення судового рішення.

Згідно п.2 акту №1 від 20.02.2025 приймання послуг до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 18.11.2024 сторони узгодили, що вартість наданих послуг складає 27500 грн у тому числі:

- надання консультації з питань правових можливостей поновлення Клієнта на посаді заступника начальника ГУ ДПС у Донецькій області 1 година 2500 грн;

- ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження, збір доказів шляхом підготовки та направлення адвокатських запитів до ГУ ДПС у Донецькій області та ДПС України, розробка стратегії правового захисту Клієнта 3 години 7500 грн;

- підготовка та направлення до суду адміністративного позову 6 годин 15000 грн;

- ведення справи в суді вивчення доводів відповідачів, наведених у відзивах на позов, підготовка та направлення клопотання про відновлення провадження 1 година 2500 грн.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 у справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також, Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару успіху, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.

Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 27.09.2022 у справі №910/3547/21.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено уст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.

Суд зазначає, що Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правила адвокатської етики надають визначення поняття "гонорар" без поділу цього поняття на види. Зокрема норми зазначених закону та Правил не передбачають такі різновиди винагороди (гонорару) як основний, додатковий чи "гонорар успіху", що свідчить про те, що поняття "гонорар", яке міститься у зазначених нормативно-правових актах, є загальним, під яким розуміється як основна, так і додаткова винагороди.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням обсягу наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 12500 гривень.

Стягнення витрат на правову допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500 грн. у рівних частинах за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 08 листопада 2024 року №1374-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області з 09 листопада 2024 року;

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька область, м.Маріуполь вул. Італійська, 59, ЄДРПОУ ВП 44070187) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, в розмірі 117236 (сто сімнадцять тисяч двісті тридцять шість) гривень 08 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Державної податкової служби у Донецькій області (87500, Донецька область, м.Маріуполь вул. Італійська, 59, ЄДРПОУ ВП 44070187) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 24799 (двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 94 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька область, м.Маріуполь вул. Італійська, 59, ЄДРПОУ ВП 44070187) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 03.04.2025 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв