Справа № 200/1059/25
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

17 березня 2025 року Справа №200/1059/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіч С.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та про стягнення заборгованості з пенсії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості з пенсії за період з 01.10.2017 року по 28.02.2020 року - протиправною;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по пенсії за період з 01.10.2017 року по 28.02.2020 року.

Ухвалою суду від 19.02.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачці строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання суду:

- оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн за подання позову за реквізитами: рахунок UA4005658, отримувач Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/22030101, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37967785, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: 101; ______ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган і має відповідну відмітку в паспорті); Судовий збір, за позовом ______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа), із зазначенням номеру справи;

- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом (із зазначенням інших, ніж вказані у позовній заяві, причин пропуску строку та підстав, з яких позивачка вважає ці причини пропуску строку поважними).

На виконання вимог ухвали від 19.02.2025 року позивачкою було надано до суду докази сплати судового збору в зазначеному вище розмірі та клопотання, у якому позивачка просила суд визнати поважними причини пропуску звернення до суду з позовом та поновити його.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року було визнано неповажними наведені позивачкою у вказаному клопотанні причини пропуску строку звернення до суду з позовом, продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання суду:

- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом (із зазначенням інших, ніж вказані у позовній заяві та клопотанні позивачки від 21.02.2025 року, причин пропуску строку та підстав, з яких позивачка вважає ці причини пропуску строку поважними).

На виконання вимог ухвали від 26.02.2025 року позивачкою було надано клопотання, у якому позивачка просить суд визнати поважними причини пропуску звернення до суду з даним позовом та поновити цей строк.

Обґрунтовуючи клопотання, позивачка вказує на те, що не отримувала від відповідача будь-яких рішень щодо припинення виплати пенсії та, посилаючись на частину 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зазначає, що суми пенсії виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Також позивачка зазначає, що вона усно (на "Гарячу лінію") та письмово зверталася до Пенсійного фонду України з приводу припинення виплати пенсії, але її звернення з даного приводу не дали жодного результату. Зокрема, у лютому 2025 року представником позивачки було направлено запит до відповідача з приводу надання інформації щодо заборгованості з пенсії, яка рахується перед позивачкою, проте відповідач листом від 11.02.2025 року № 0500-0202-8/11538 відмовив у наданні цієї інформації із посиланням на її конфіденційність.

Суд зазначає, що наведені позивачкою у клопотанні причини пропуску звернення до суду з даним позовом вже визнавалися судом неповажними.

Щодо доводів позивачки про неодержання нею від відповідача будь-яких рішень про припинення виплати пенсії суд повторно наголошує на такому.

У постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 Верховний Суд зазначив, зокрема, про те, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент чи факт настання обізнаності особи щодо її порушених прав, свобод та інтересів.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Суд зауважує, що отримання позивачкою (або її представником) листа відповідача на подану заяву не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивачка почала вчиняти певні дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується із початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла якихось активних дій щодо отримання інформації про правильність чи помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність чи несвоєчасність її перерахунку, підстави припинення виплати, тощо.

З дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації.

У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Отже, враховуючи вищенаведене, позивачка, не отримавши чергову виплату пенсії, яка є періодичним щомісячним платежем, не могла не знати про зупинення її виплати та мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, знову ж таки, підкреслює, що пенсія позивачці, за її твердженням, відповідачем не виплачувалась "орієнтовно з 01.10.2017 року по 28.02.2020 року".

Водночас, позивачка лише у лютому 2025 року (через свого представника) звернулася до відповідача із запитом із цього приводу, а даний позов подала до суду 13.02.2025 року, що свідчить про тривалу бездіяльність позивачки у питанні щодо нарахування та виплати пенсії, зокрема, за період з 01.10.2017 року по 28.02.2020 року.

З приводу доводів позивачки про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, суд повторно зазначає, що буквальне тлумачення наведеної норми частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дає підстави вважати, що ця норма стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу.

Так, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла до висновку щодо того, що норми статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статей 51, 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (щодо необмеження строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень стосовно обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності наступних умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У даному випадку відсутні будь-які докази щодо того, що сума заборгованості з пенсії за період з 01.10.2017 року по 28.02.2020 року взагалі була нарахована позивачці (як вказує сама позивачка, на запит її представника у наданні такої інформації було відмовлено).

З огляду на дані обставини, наведені норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Водночас, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 зауважив, серед іншого, на тому, що обмеження строків звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Perez de Rada Cavanilles c. Espagne, № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (caso Osman contra Reino Unido, № 23452/94; Kreuz v. Poland, № 28249/95).

Таким чином, з огляду на викладене, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження цих строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Строки звернення до суду обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду або здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути дотримано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки згідно з національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Поважними причинами визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.

У поданому до суду на виконання вимог ухвали від 26.02.2025 року клопотанні жодних інших причин пропуску строку звернення до суду з позовом, крім вказаних вище (які вже визнавалися судом неповажними), не наведено.

З огляду на викладене, розглянувши клопотання позивачки, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на вказані вище обставини, вважаю за необхідне продовжити позивачці строк на усунення недоліків позовної заяви в частині надання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом (із зазначенням інших, ніж вказані позивачкою у позовній заяві та поданих клопотаннях, причин пропуску строку та підстав, з яких позивачка вважає такі причини пропуску строку поважними).

Керуючись статтями 121, 160, 161, 169, 241, 243, 248, 256 КАС України,

У Х В А Л И В :

Визнати наведені у клопотанні позивачки щодо поновлення строку звернення до суду з позовом причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом - неповажними.

Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви та встановити строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання суду:

- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом (із зазначенням інших, ніж вказані позивачкою у позовній заяві та поданих клопотаннях, причин пропуску строку та підстав, з яких позивачка вважає такі причини пропуску строку поважними).

Роз`яснити позивачці, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачу.

Ухвала складена і підписана 17 березня 2025 року, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.І. Бабіч