Справа № 300/6422/24
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" квітня 2025 р. справа № 300/6422/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та повернення безпідставно сплачених коштів, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправною бездіяльність, щодо підготування та направлення подання до Управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 24 910,00 грн для проведення реєстрації права власності на житло, зобов`язання підготувати та направити подання до Управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області для повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 24 910,00 грн для проведення реєстрації права власності на житло.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості нерухомого майна, з операції купівлі-продажу квартири, що становить 24 910,00 грн. На думку позивача, в нього відсутній обов`язок щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки він придбав вищевказаний будинок вперше. За вказаних обставин позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення помилково сплачених коштів. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з тих підстав, що позивач не надав доказів його проживання у період з його народження з 01.09.1984 по 18.05.2001, а також у інші періоди , а саме з 18.08.2002 по 08.10.2002, з 31.07.2009 по 30.10.2009 та з 22.07.2011 по 29.06.2013. Так , відповідач просить надати документи, які б підтверджували місця проживання заявника у ці періоди. Однак, на звернення ОСОБА_1 до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України йому надійшов лист від департаменту економіки облдержадміністрації м.Краматорськ, Донецької області, де зазначено про неможливість отримання інформації щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи, у зв`язку з тим, що такий орган реєстрації не створено та не здійснюється ведення реєстру територіальної громади у м.Донецьк Донецького району та місті Сніжне Горлівського району Донецької області, оскільки ці території є окупованими Російською Федерацією з 07.04.2014. Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири у розмірі 24 910,00 грн, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін в порядку, визначеному ст. 262 КАС України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 12.09.2024. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що від сплати збору на обов`язкове пенсійне страхування при придбанні нерухомого майна звільняються особи, які придбавають житло вперше, а в даному випадку позивач не надав всього пакету документів, що б підтверджували факт придбання нерухомого майна вперше, вичерпний перелік яких міститься у п. 15-2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740. Так, опрацювавши поданий позивачем, як особою, яка придбала житло вперше, пакет документів, встановлено необхідність подання ним: заяви про відсутність та не набуття заявником права власності на житло (в тому числі не приватизовували, не успадковували, не отримували в дар, не купували, зокрема як частку в спільному майні подружжя); довідки про не використання житлових чеків з усіх місць проживання, згідно паспортних даних місця проживання (після 1992 року); з наданих копій документів Головним управлінням не встановлено місце проживання заявника в період з 01.09.1984 року по 18.05.2001 року. Крім того необхідно надати довідки/документи, які підтверджують місце проживання заявника за періоди перереєстрації місць проживань, де порушено термін 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування), оскільки згідно паспортних даних - 18.08.2002 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_1 , а нова дата реєстрації за адресою АДРЕСА_2 - 08.10.2002 року, що становить більше 30 календарних днів; 18.04.2008 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_3 , а нова дата реєстрації з адресою АДРЕСА_1 20.08.2008 року, що становить більше 30 календарних днів; 31.07.2009 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_1 , а нова дата реєстрації за адресою АДРЕСА_4 30.10.2009 року, що становить більше З0 календарних днів; 22.07.2011 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_4 , а нова дата реєстрації за адресою АДРЕСА_1 29.06.2013 року, що становить більше 30 календарних днів. За вказаних обставин, представник відповідача вважає, що відсутні підстави для подання до Управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області з метою повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 24 910,00 грн для проведення реєстрації права власності на житло.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
20.12.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 . Ціна будинку 2 491 000,00 грн. Вказаний договір від 20.12.2023 посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Лисак Т. Б. та зареєстрований в реєстрі за №1019 (а.с.8-9).
Факт державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на вищевказаний будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2023 №359165963 (а.с.10).
- копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Сніжнянським MB УМВС України Донецькій області 04 квітня 2001 року;
- копію картки фізичної особи - платника податків;
- копію договору купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2023 року, посвідченого 20 грудня 2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Лисяк Г.Б., зареєстрованого реєстрі за № 1019;
- копію інформаційної довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна щодо суб`єкта № 380304902 від 27 травня 2024 року;
- копію інформаційної довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна щодо суб`єкта № 380282807 від 27 травня 2024 року;
- копію інформаційної довідки з управління «Центр надання адміністративних послуг у м. СУМИ» про не використання чеків та не приймання участі в приватизації державного житлового фонду;
- копію інформаційної довідки з Департаменту інфраструктури житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, про не використання чеків та не приймання участі в приватизації державного житлового фонду;
- копія інформаційної довідки з Міністерства з питань реінтеграції тимчасова окупованих територій України (а.с.16).
1. Заяву, в якій було б вказано, що заявник не має та не набував права власності на житло (в тому числі не приватизовував, не успадковував, не отримував в дар, не купував, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
2. Довідки про не використання житлових чеків з усіх місць проживання, згідно паспортних даних місця проживання (після 1992 року). Долучені до заяви довідки підтверджують те, що заявник не приймав участі
приватизації державного житлового фонду за адресами:
АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 . Звернуто увагу заявника на те, що за час проживання в гуртожитках теж необхідно надавати довідки про не використання житлових чеків з тих орган приватизації (управлінь комунального майна) у віданні яких перебуваю- гуртожитки.
3. З наданих копій документів Головним управлінням не встановлено місце проживання заявника в період з 01.09.1984 року по 18.05.2001 року, тому у разі, якщо місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ні змінювалося, слід надати відповідний документ, який би підтверджував таке.
4. Надати довідки/документи, які підтверджують місце проживання заявника за періоди перереєстрації місць проживань, де порушено термін 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування), оскільки згідно паспортних даних ОСОБА_1
- 18.08.2002 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_1 , а нова дата реєстрації за адресою АДРЕСА_2 - 08.10.2002 року, що становить більше 30 календарних днів;
- 18.04.2008 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_3 , а нова дата реєстрації з адресою АДРЕСА_1 20.08.2008 року, що становить більше 30 календарних днів;
- 31.07.2009 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_1 , а нова дата реєстрації за адресою АДРЕСА_4 30.10.2009 року, що становить більше З0 календарних днів;
- 22.07.2011 року знято з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_4 , а нова дата реєстрації за адресою АДРЕСА_1 29.06.2013 року, що становить більше 30 календарних днів.
За вказаних обставин, відповідач вказав на відсутність правових підстав для повернення ОСОБА_1 як помилково сплаченого при придбанні майна збору обов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.12-15).
Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною та такою, що порушує право на повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування регулюються Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР від 26.06.1997 (далі - Закон № 400/97) та іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно з абзацами першим - третім пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону від 15.07.1999 № 967-XIV платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Пунктом 8 частини 1 статті 2 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Аналогічні за змістом норми положення містяться у пункті 15-1 та абзаці 1 пункту 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 за № 1740 (далі - Порядок № 1740), який регулює питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до абзацу 2 пункту 15-3 Порядку № 1740 документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
Згідно з підпунктом "в" пункту 15-2 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
Разом з тим, пункт 15-3 Порядку № 1740, в редакції постанови Кабінету Міністрів України за № 866 від 23 вересня 2020 року, доповнено абзацом такого змісту:
"Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах "в" і "г" пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування".
Вказана постанова Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 866 "Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" набула чинності 26 вересня 2020 року.
Відтак, з 26.09.2020 держава конкретизувала законодавство, яке регламентувало підстави та процедуру звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, держава чітко визначила коло осіб, які у розумінні Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" вважаються такими, що придбавають житло вперше.
Таким чином, починаючи з 26.09.2020 в рамках чинного законодавства держава створила цілком дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. Для цього фізична особа подає нотаріусу:
- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло,
- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзаці 4 пункту 15-3 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі використати його вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом "в" пункту 15-2 Порядку № 1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 280/9714/20.
Проте, суд звертає увагу, що інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта є належним доказом, однак недостатнім у підтвердження обставин придбання житла вперше позивачем, оскільки містить дані після впровадження згаданих Реєстрів.
Як підтверджується матеріалами справи, подана позивачем заява від 01.07.2024 не містить передбачених підпунктом "в" пункту 15-2 Порядку № 1740 обов`язкових тверджень-декларацій про те, що ОСОБА_1 до 20.12.2023 (дата посвідчення договору купівлі-продажу) не набував права власності на житло в спосіб приватизації, успадковування, приймання в дар, придбання як частки в спільному майні подружжя. В такій заяві ОСОБА_1 повідомив, що купив житло вперше, однак, купівля житла, є однією з вищенаведених форм набуття права власності на житло.
Також, вірним є посилання відповідача на не встановлення згідно наданих документів позивачем його місця проживання за період з 01.09.1984 по 18.05.2001, як наслідок, цей період не підтверджений даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.
Крім того, позивачу рекомендовано, надати довідки/документи які підтверджують місце проживання в періоди перереєстрації місць проживань, де порушено термін 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування), згідно паспортних даних
Так, суд звертає увагу, що до заяви від 01.07.2024 ОСОБА_1 не долучено копію листа з Департаменту економіки Донецької обласної державної адміністрації від 31.07.2024 №7/1421/0/41-24/03.3, з урахування дати відповіді відповідача 17.0.7.2024. Тому, суд не надає оцінку доводам позивача про неможливість підтвердження даних за період його реєстрації на території України, яка окупована Російською Федерацією з 07.04.2014 року, оскільки такі докази не були підставою прийняття оскаржуваної відмови у повернення коштів.
Таким чином, відповідачем у листі правомірно зазначено позивачу про необхідність надання відповідних довідок про не використання житлових чеків з органу приватизації (управління комунального майна) з усіх місць проживання (після 1992 року), оскільки заявник не надав доказів неможливості надання таких (зокрема листа з Департаменту економіки Донецької обласної державної адміністрації від 31.07.2024 №7/1421/0/41-24/03.3).
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що поданий позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 01.07.2024 пакет документів є недостатнім (некомплектним) на підтвердження того, що житло придбане ОСОБА_1 вперше, а особа обґрунтовано звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Суд зазначає, що вказаний Порядок № 1740 у редакції Постанови № 866 жодним чином не звужує права позивача, і відмова відповідача не є перешкодою для позивача повторно звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із належно оформленою заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з додатками, передбаченими підпунктом "в" пункту 15-2 Порядку № 1740.
При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме Держава в особі Пенсійного фонду України зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа придбала житло не вперше, оскільки чинне законодавство встановлює чіткі та конкретні вимоги, а також перелік документів, які мають бути подані для повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, відтак, у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області були відсутні правові підстави для формування подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за встановлених обставин.
В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, що звертаючись після 26.09.2020 про повернення з бюджету помилково сплачених коштів, саме фізична особа, як заявник, повинен надати органу Пенсійного фонду України передбачені підпунктом "в" пункту 15-2 Порядку № 1740 документи на підтвердження того, що він придбав житло вперше, а тому суд не бачить підстав перекладати тягар доказування помилки особи на Державу, яка з 26.09.2020 створила цілком доступний та дієвий механізм доказування цієї обставини (придбання особою житла вперше).
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 КАСУ підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_7 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.