Справа № 120/14951/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 квітня 2025 р. Справа № 120/14951/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернулася його представниця до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представниця позивача зазначила, що в жовтні 2024 року її довіритель Лисик Б.І. звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (як чоловік, на утриманні якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років).

Проте відповідач листом від 29 жовтня 2024 року повідомив заявника про те, що за результатами розгляду його звернення щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації комісія 29 жовтня 2024 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову під час мобілізації у зв`язку із відсутністю рішення суду про визначення місця проживання дітей з батьком або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного.

Представниця позивача не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася до суду з цим позовом з вимогою зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою від 13 листопада 2024 року відкрито провадження в адміністративний справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що оформлене протоколом № 40 від 29 жовтня 2024 року.

10 лютого 2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 18 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період". Додатком 5 до вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці, які бажають скористатися право на відстрочку від призову під час мобілізації, передбаченим пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", мають подати на розгляд комісії наступні документи: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Як зазначає представник відповідача далі, позивач 24 жовтня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". До такої заяви позивач долучив наступні документи: копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , копію реєстраційного номера облікової картки платника податків, копію військово-облікового документа "ІНФОРМАЦІЯ_7" № НОМЕР_2 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , копію рішення суду у справі № 2/127/4984/19 про розірвання шлюбу, копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № НОМЕР_10, копію рішення суду про стягнення аліментів у справі № 127/33932/19.

За результатами розгляду поданих позивачем документів комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із відсутністю рішення суду про визначення місця проживання дітей з батьком або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмового договору між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного.

За таких обставин, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Разом із відзивом на позов відповідачем подано і витребуваний судом доказ.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

28 травня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис № 10.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13 грудня 2011 року ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 19 листопада 2015 року ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року у справі № 127/33938/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Іншим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року у справі № 120/33932/19 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

26 серпня 2021 року державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийнято постанову № НОМЕР_10 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року по 31 жовтня 2024 року по виконавчому провадженню № НОМЕР_10 переплата на аліменти станом на 31 жовтня 2024 року складає 2216 гривень.

Далі, 12 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 .

Свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 свідчить про те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

24 жовтня 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просив оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

До такої заяви позивачем долучено належним чином засвідчені копії таких документів: паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційного номера облікової картки платника податків, військово-облікового документа "ІНФОРМАЦІЯ_7" № НОМЕР_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , рішення суду у справі № 2/127/4984/19 про розірвання шлюбу, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № НОМЕР_10, рішення суду про стягнення аліментів у справі № 127/33932/19.

Рішенням комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що прийняте у формі протоколу від 29 жовтня 2024 року № 40, позивачеві відмовлено у наданні відстрочки від призову під час мобілізації у зв`язку із відсутністю рішення суду про визначення місця проживання дітей з батьком або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмового договору між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває дотепер.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону № 3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 1 статті 22 Закону № 3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_8 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_8, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

В свою чергу, статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачені підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), яким врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Пунктом 56 Порядку № 560 встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16 - 23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_8 або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно з пунктом 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, Порядком № 560 визначено чіткий алгоритм вчинення дій військовозобов`язаним та прийняття рішень ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відтак військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_8 заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку.

Додатком 5 до Порядку № 560 передбачено, що документами, що підтверджують право на відстрочку для жінок та чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, є: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Визначаючись із тим, чи відповідач правомірно відмовив позивачеві у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, суд враховує наступне.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із статтею 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Так, судом встановлено, що 28 травня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

Перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_1 став батьком двох дітей, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 13 грудня 2011 року та серії НОМЕР_5 від 19 листопада 2015 року відповідно.

На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року у справі № 127/33938/19 розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Надалі, 12 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 .

При цьому, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_9 , ОСОБА_1 став батьком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 .

Відтак наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що ОСОБА_1 є батьком трьох дітей, які не досягли 18 років.

При цьому факт перебування на утриманні позивача ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та свідоцтвом про його народження.

Щодо перебування на утриманні позивача доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_8 , то суд зауважує, що в силу вимог частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами 1-2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Разом із тим згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 5 статті 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року у справі № 120/33932/19 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

26 серпня 2021 року державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийнято постанову № НОМЕР_10 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року по 31 жовтня 2024 року по виконавчому провадженню № НОМЕР_10 переплата на аліменти станом на 31 жовтня 2024 року складає 2216 гривень.

Відтак вказаними доказами підтверджується факт утримання позивачем його доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_8 .

Таким чином, доказами, які місяться у матеріалах справи, доведено факт перебування на утриманні позивача трьох дітей віком до 18 років та відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заяву позивача про надання відстрочки від призову під час мобілізації відповідач розглянув поверхнево, зокрема не врахував, що факт утримання позивачем його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 підтверджено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року у справі № 120/33932/19, не надав належної оцінки такому рішенню суду та відсутності заборгованості по сплаті аліментів, що свідчить про протиправність рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом № 40 від 29 жовтня 2024 року, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

При ухваленні судового рішення враховано й правові висновки Верховного Суду у постанові від 19 грудня 2024 року у справі № 280/1155/23, в якій суд касаційної інстанції вказав, що суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття рішень, що містять невмотивовані висновки або обґрунтовані загальними фразами, а не конкретними аргументами, що повинні містити відповідь на ключові питання, за яких виник спір. Тому негативне для особи рішення повинно бути належним чином вмотивоване.

Враховуючи викладене, суд вважає, що долучених до заяви позивача від 24 жовтня 2024 року документів було цілком достатньо для надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а тому рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 29 жовтня 2024 року № 40, про відмову в наданні позивачеві відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги зобов`язального характеру, то тут слід врахувати наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведені вище приписи узгоджуються із положеннями пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача необхідно керуватись принципом верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Оскільки відповідачем протиправно відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, які є необґрунтованими, а інших підстав для відмови не вбачається, тому, виходячи з обставин цієї справи, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача надати позивачеві відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані представницею позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 07 листопада 2024 року.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що оформлене у формі протоколу засідання комісії від 29 жовтня 2024 року № 40, в частині відмови в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_9 )

Повний текст рішення суду складено 02.04.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович