Справа № 160/24698/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24698/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в поряду письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024р. у справі №160/24698/24
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР»
до: про:1. Державної податкової служби України 2. Головного управління ДПС у Дніпропетровській області визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

12.09.2024р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» (далі ТОВ «УКРНОР») до Державної податкової служби України (далі ДПС), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії. /а.с.1-16 том 1/.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом 13.09.2024р., відповідною ухвалою, за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/24698/24 і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) / а.с. 67 том 2/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, на те, що ним під час здійснення господарської діяльності за результатами фінансово-господарських відносин в межах укладеного з ТОВ «ЛЕО-С» (покупець) договору поставки №2720014 від 09.10.2023р. було складено та подано на реєстрацію податкові накладні (далі ПН) №2100065 від 21.03.2024р.; №2200040 від 22.03.2024р.; №2300006 від 23.03.2024р.; № 3000007 від 30.03.2024р.; №3000013 від 30.03.2024р.; №3000016 від 30.03.2024р., які засобами електронного зв`язку надіслано до податкового органу для реєстрації, але підприємством отримано квитанції про зупинення реєстрації кожної з цих ПН у яких зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація кожної з ПН зупинена, платник податку який подає для реєстрації ПН відповідає п. 7 Критеріїв ризикованості платника податків , та запропоновано надати пояснення та /або додаткові документи достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН. Після отримання цієї квитанції позивачем було направлено контролюючому органу письмові пояснення та копії первинних документів, які стали підставою для формування спірного ПН, але комісією ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) або відмову в такій реєстрації, №11192625/45088078 від 07.06.2024р., №11192629/4508807 від 07.06.2024р., №11192624/45088078 від 07.06.2024р., №11192628/45088078 від 07.06.2024р., №11192627/45088078 від 07.06.2024р., №11192626/45088078 від 07.06.2024р., про відмову в реєстрації вищезазначених ПН через надання платником податків копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Позивач вважає прийняті податковим органом рішення необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що ним було надано податковому органу усі первинні документи, які свідчать про проведення господарських операцій за якими було сформовано спірні ПН, необхідність та обов`язковість ведення яких визначена чинним законодавством, також позивачем були надані докази на подання підприємством річної податкової та фінансової звітності (за 2023р. як додаток до річної декларації з податку на прибуто підприємств), тому відповідач не мав правових підстав для відмови у реєстрації поданих позивачем ПН, і такі дії відповідача порушують права та інтереси позивача як платника податків, крім цього квитанції про зупинення реєстрації кожної з спірних ПН не містять чіткого переліку документів, які необхідно надати платнику податків, а кожне з рішень відповідача не містить чіткої підстави для відмови у реєстрації спірної ПН, тому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації №11192625/45088078 від 07.06.2024р., №11192629/4508807 від 07.06.2024р., №11192624/45088078 від 07.06.2024р., №11192628/45088078 від 07.06.2024р., №11192627/45088078 від 07.06.2024р., №11192626/45088078 від 07.06.2024р. та зобов`язати відповідача зареєструвати №2100065 від 21.03.2024р.; №2200040 від 22.03.2024р.; №2300006 від 23.03.2024р.; № 3000007 від 30.03.2024р.; №3000013 від 30.03.2024р.; №3000016 від 30.03.2024р. датою їх фактичного подання на реєстрацію. Також у адміністративному позові позивач просив суд вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат, які пов`язані із розглядом справи та стягнути з кожного з відповідачів, за рахунок їх бюджетних асигнувань, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9084грн. та судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2500грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024р. у справі №160/24698/24 адміністративний позов задоволено / а.с. 36-41 том 3/.

Відповідач у справі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 25.11.2024р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» 21.12.2024р. подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, яким її зареєстровано 23.12.2024р. та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.12.2024р. у справі №160/24698/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024р. у справі №160/24698/24 та витребувано з суду першої інстанції матеріали адміністративної справи №160/24698/24 , про що судом було повідомлено учасників справи.

30.12.2024р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив позивача на апеляційну скаргу, у якому позивач серед іншого просив стягнути на свою користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області понесені ним витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в апеляційній інстанції у розмірі 10000грн.

Матеріали справи №160/24698/24 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 03.01.2025р..

06.01.2025р. судом апеляційної інстанції зареєстровано заперечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2025р. апеляційний розгляд справи №160/24698/24 призначено в порядку письмового провадження з 18.03.2025р.

Відповідач ГУ ДПС у Дніпропетровській області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, також суд першої інстанції стягнув солідарно з податкових органів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, який є не співставним із складністю цієї справи та реально витраченим адвокатом часом на надання правової допомоги позивачу, тому просив скасувати рішення суду першої інстанції від 25.11.2024р. у цій справі та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції у цій справі ухвалено правильне рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 25.11.2024р. у цій справі залишити без змін, стягнути на свою користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області понесені ним витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в апеляційній інстанції у розмірі 10000грн.

Відповідач ГУ ДПС у Дніпропетровській області, заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в апеляційній інстанції у розмірі 10000грн. вважаючи їх розмір необґрунтованим та не співставним складності справи та витраченим адвокатом часом на надання позивачу професійної правничої допомоги під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «УКРНОР», зареєстровано як юридична особа (), підприємство є платником податків, у тому числі платником податку на додану вартість (далі ПДВ), перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, видами діяльності підприємства є: Неспеціалізована оптова торгівля (46.90, основний)). Інші види діяльності: Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (45.11). Торгівля іншими автотранспортними засобами (45.19). Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (45.20). Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (46.19). Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення (46.43) Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням (46.51). Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах (47.42) Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність (63.11). Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20). Діяльність у сфері права (69.10) Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (69.20). Рекламні агентства (73.11). Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації (73.12). Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки (73.20). Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у. (74.90). Обслуговування систем безпеки (80.20). Загальне прибирання будинків (81.21). Діяльність телефонних центрів (82.20). Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у. (82.99) Діяльність екстериторіальних організацій і органів (99.00), для здійснення господарської діяльності підприємство орендує нежитлове приміщення та має штат працівників / а.с. 18-19 , 34, 3-40,41-43 том 1/

Судом під час розгляду цієї справи встановлено, що позивачем у справі під час здійснення господарської діяльності за результатами фінансово-господарських відносин в межах укладеного ним з укладеного з ТОВ «ЛЕО-С» (покупець) договору поставки №2720014 від 09.10.2023р. /а.с. 23-30 том 2/ було складено та подано на реєстрацію податкові накладні (далі ПН) №2100065 від 21.03.2024р.; №2200040 від 22.03.2024р.; №2300006 від 23.03.2024р.; № 3000007 від 30.03.2024р.; №3000013 від 30.03.2024р.; №3000016 від 30.03.2024р., які засобами електронного зв`язку надіслано до податкового органу для реєстрації, але підприємством отримано квитанції про зупинення реєстрації кожної з цих ПН у яких зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація кожної з ПН зупинена, платник податку який подає для реєстрації ПН відповідає п. 7 Критеріїв ризикованості платника податків , та запропоновано надати пояснення та /або додаткові документи достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН /а.с.20-25 том 1/.

Після отримання вищезазначеної квитанції, позивачем було подано до контролюючого органу пояснення та копії первинних документів щодо підтвердження наявності підстав для формування та направлення на реєстрацію в ЄРПН спірного РК / а.с.26-32,33 том 1/, але за результатами розгляду поданих документів комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації, 07.06.2024р. прийнято рішення №11192625/45088078, №11192629/4508807, №11192624/45088078, №11192628/45088078, №11192627/45088078, №11192626/45088078 про відмову в реєстрації вищезазначених ПН через надання платником податків копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства /а.с. 38-49 том 2/, і саме ці рішення відповідача. який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень є предметом оскарження у цій справі.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін, і відповідно до п. 201.10 цієї статті підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН, реєстр), який відповідно до пп. 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є реєстром відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами, встановлюється Кабінетом Міністрів України і реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у цьому реєстрі може бути зупинена лише в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. (далі - Порядок №117), податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до змісту пункту 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Положеннями п. 13 Порядку №117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010р. (далі Порядок №1246), та відповідно до п. 12 цього Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

На момент прийняття відповідачем у справі оскаржуваних рішень, критерії ризиковості платника податків визначались додатком 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №1165), затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1165 від 11.12.2019р., яким визначено механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ( набрав чинності з 01.02.2020р.).

Так положеннями додатку 1 до Порядку №1165 визначено критерії за якими платника податку відносять до ризикових, і платник податку відповідає пункту 7 Критерію ризиковості платника податку, коли платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Кодексу, з урахуванням вимог підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу.

Також пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення. У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Аналіз наведених вище норм Порядку №1165 дає можливість зробити висновок про те, що комісією регіонального рівня приймається рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за результатами розгляду інформації та копій документів платника податку, тому контролюючий орган має запропонувати платнику податків надати документи та пояснення на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях, а рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Також під час розгляду цієї справи встановлено, що річна податкова декларація позивача за 2023р., та фінансова звітність за 2023 рік, як додаток до річної декларації з податку на прибуток підприємства, подана у квітні 2024р. та підприємством самостійно нараховано та сплачено штрафну санкцію у розмірі 170грн. за несвоєчасну подачу Декларації з податку на прибуток підприємства № від 04.04.2024р..

При цьому, відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що ТОВ «УКРНОР» не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 ПК України , з урахуванням вимог підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в обґрунтування відповідності позивача пункту 7 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість.

Отже вищенаведені обставини свідчать про те, що відповідачами під час розгляду судом цієї справи не надано належних доказів щодо прийняття рішення про відповідність позивача п.7 Критеріїв ризиковості платника податку.

Верховний Суд у постановах від 30.07.2019р. у справі №200/14026/18-а та від 23.10.2019р. у справі №826/8693/18 при розгляді аналогічних спорів зазначив, що первинним об`єктом судового дослідження у цій справі є обставини, за яких відповідачі вчинили дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та приймали рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень.

Натомість, як встановлено судом першої інстанції, надіслані позивачу квитанції містить вимогу щодо надання пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Разом з тим квитанції не містять податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарських операцій, зазначеної у спірних ПН.

Також в квитанціях про зупинення реєстрації спірних ПН в обов`язковому порядку зазначається не лише сам критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, а й вказується розрахований показник за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

З матеріалів справи вбачається, що у квитанціях про зупинення реєстрації спірних ПН даних про розрахунковий показник критерію (їв) ризиковості платника податку не наведений, натомість, в якості додаткового показника зазначені такі показники, як Р та D. / а.с. 20-25 том 1/, але такий покажчик не є прийнятним, оскільки розрахункові величини D та P - є ознаками, відповідно до яких перевіряються подані на реєстрацію податкові накладні саме до початку проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, отже ці величини ні за яких умов не можуть вважатися показниками критеріїв ризиковості платника податку.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначати, що квитанції про зупинення реєстрації спірних ПН / а.с. 20-25 том 1/ не містять і конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію таких податкових накладних.

При цьому, можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання на реєстрацію податкових накладних напряму залежить від чіткого формулювання фіскальним органом позиції про те, під який саме критерій (її) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій підпадає платник податку.

Водночас механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, встановлено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року №520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту - Порядок №520).

Пунктами 2-7 Порядку №520 передбачено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, приймає комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі територіальних органів ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку на додану вартість (далі - платник податку) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги».

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Платник податку, який склав податкову накладну/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації таких ПН/РК в Реєстрі може подати такі документи: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

Аналіз наведених норм права діє можливість зробити висновок про те, що можливість надання платником податків достатніх документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної.

Так Верховний Суд у постанові від 05.01.2021р. у справі №640/11321/20 (№К/9901/32767/20) зазначив, що при вирішенні спорів такої категорії суди попередніх інстанцій з огляду на правове регулювання характер цих відносин мають досліджувати і надавати оцінку змісту оскаржуваного Рішення, змісту протоколу засідання комісій та наданих податковим органом документів, порядку прийняття рішення та повноваженням комісії контролюючого органу (п.53).

У постанові від 03.11.2021р. у справі №360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку №520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд (вказана правова позиція підтримана в подальшому у постановах Верховного Суду від 01.12.2021р. у справі №600/1878/20-а, від 20.01.2022р. у справі №140/4162/21, від 28.06.2022р. у справі №380/9411/21, від 29.06.2022 р. у справі №380/5383/21, від 16.09.2022р. у справі №380/7736/21).

Отже апеляційний суд вважає, що контролюючий орган зазначивши в оскаржуваних рішеннях підставу відмови у реєстрації спірних ПН: «надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства». додаткова інформація: «Наявність в органах державної податкової служби України податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій», не вказав, які з наданих платником податку копій документів складені із порушенням вимог діючого законодавства.

Відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що ненадання позивачем первинних документів унеможливлювало прийняття податковим органом позитивного рішення щодо реєстрації податкових накладних, але ці посилання відповідача спростовуються встановленим судом фактом надання позивачем письмових пояснень та копій належних первинних документів та первинні документи, які стали підставою для їх складання, копії яких також надані суду позивачем разом із адміністративним позовом, які підтверджують реальність здійснення господарських операції та дозволяють встановити, що вищезазначені ПН складені позивачем у справі під час здійснення господарської діяльності за результатами фінансово-господарських відносин в межах укладеного позивачем з ТОВ «ЛЕО-С» (покупець) договору поставки №2720014 від 09.10.2023р., тоді як податковим органом не наведено жодних доводів, чому надані документи не підтверджують інформацію, зазначену в спірних ПН

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на стадії реєстрації податкової накладної в ЄРПН платник податку повинен лише підтвердити інформацію, яка зазначена в ній, а питання реальності чи нереальності господарських відносин між контрагентами може бути предметом документальної перевірки платників податків і податковий орган в межах Порядків №1165 та №520 не має повноважень на фактичне проведення документальної перевірки з метою дослідження факту реальності здійснення господарської операції, натомість, податковий орган всупереч приписам Порядку №520 намагається штучно підмінити його положення і фактично на стадії реєстрації податкової накладної здійснити не перевірку інформації, зазначеної в податковій накладній, а позапланову документальну перевірку з висновками про реальність або нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, що суперечить приписам зазначених Порядків №1165 та №520.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними доказами правомірність прийнятих ним рішень, тому зважаючи на недоведеність податковим органом наявності підстав для зупинення реєстрації поданих позивачем податкових накладних, наявність в останнього первинних документів, які підтверджують інформацію, викладену в поданих для реєстрації податкових накладних, а також, що такі документи та відповідні пояснення надавались контролюючому органу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Комісія неправомірно та необґрунтовано відмовила в реєстрації вказаних податкових накладних, о є підставою для скасування оскаржуємих рішень №11192625/45088078, №11192629/4508807, №11192624/45088078, №11192628/45088078, №11192627/45088078, №11192626/45088078 від 07.06.2024р.

Враховуючи вищенаведений висновок суду про наявність підстав для скасування спірних рішень відповідача про відмову в реєстрації поданих позивачем ПН, з огляду на положення пп. 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано з метою здійснення повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача у справі, як платника податків, зобов`язав відповідача здійснити реєстрацію в ЄРПН спірних ПН датою їх первинного подання.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання розподілу понесених позивачем у справі судових витрат під час розгляду цієї справи, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 3028грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн., то колегія суддів враховуючи, що адміністративний позов позивача задоволено, і приймаючи до уваги положення ст. ст. 134,139 КАС України вважає що суд першої інстанції з урахуванням складності цієї справи, обсягу та змісту наданих адвокатом послуг, з урахуванням їхньої дійсності та необхідності, обгрунтовано стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ДПС ( з кожного окремо) на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 9084грн. та витрати з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 2500,00 грн., і підстави для зменшення розміру компенсації позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу відсутні з огляду на співмірність складності цієї адміністративної справи обсягу наданої професійної правничої допомоги і витраченого адвокатом часу.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив у цій справі правильне рішення, яким задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 25.11.2024р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і міркування відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм чинного матеріального та процесуального права не можна визнати спроможними і достатніми підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Вирішуючи зазначену у письмовому відзиві позивача вимогу про розподіл судових витрат, які понесенні позивачем під час апеляційного розгляду цієї справи та складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10000грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, використовуються:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Також при вирішенні заяви позивача необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», у яких зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює вирішення питання розподілу понесених стороною витрат на професійну правничу допомогу, яка пов`язана із розглядом певної адміністративної справи, дає можливість зробити про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами, і при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Так позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області понесені ним витрати пов`язані з наданням правничого допомоги під час апеляційного розгляду цієї справи у розмірі 10000грн., і на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, яка пов`язана із розглядом цієї справи, ним до заяви було додано: - договір про надання правничої допомоги №18/07 від 18.07.2024р. та додаткову угоду №13 від 21.12.2024р. до цього договору; акт прийому передачі виконаних послуг №13 від 27.12.2024р., платіжну інструкцію №13174597 від 27.12.2024р.

Колегія суддів вирішуючи заяву позивача про компенсацію понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, яка пов`язана із розглядом цієї справи судом апеляційної інстанції з урахуванням положень ст. ст. 134,139 КАС України виходячи з складності цієї справи, обсягу та змісту наданих адвокатом послуг під час апеляційного розгляду цієї справи, з урахуванням їхньої дійсності та необхідності, з урахуванням того, що найбільший обсяг послуг було надано адвокатом під час підготовки справи та її розгляду судом першої інстанції, вважає за необхідне заяву позивача задовольнити частково та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській на користь позивача витрати з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 1000,00 грн., а у задоволенні іншої частини заяви відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316, 321,322 КАС України, суд , -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024р. у справі №160/24698/24- залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» ( ) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у справі №160/14582/24 у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

У задоволенні іншої частини вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРНОР» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені під час апеляційного розгляду справи відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення , та може бути оскаржена у строки та в порядку встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 02.04.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов