Справа № 751/1762/25
Суддя: Ченцова С. М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

місто Чернігів

Справа №751/1762/25

Провадження №2-а/751/68/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Барбаш М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Департамент патрульної поліції України

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови серії ЕНА № 4056830 від 12.02.2025 року, складеної старшим інспектором Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Кремізіоном Сергієм Олександровичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення та стягнення судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Позов обґрунтовано тим, що вказаною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 12.02.2025 року, о 08 год 53 хв, на дорозі Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич біля с. Павлівка 7 км позивач керував транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив рух на дорозі, що має дві смуги в одному напрямку, не зайнявши правого краю на проїзній частині, при відсутності інших транспортних засобів на ній, чим порушив п.п.11.2, 11.5 ПДР України, чим порушив п. 11 ПДР України порушення розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Позивач вважає постанову незаконною, необґрунтованою, безпідставно складеною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху України позивач не порушував, його неправомірно, без належних фактичних та юридичних підстав притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зазначає, що рухаючись у лівій смузі, позивач здійснював випередження транспортних засобів, що рухались поряд у правій смузі. Крім того, права смуга в цьому місці дороги знаходилась у незадовільному стані, на ній присутні вибоїни та ями. Враховуючи дорожню обстановку та наявність інших транспортних засобів, які він випереджав, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку для позивача дозволявся, тому він п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України не порушив.

Перша смуга автодороги Р-56 у селі Павлівка завжди була призначена для руху спецтранспорту, а пост контролю знаходиться у другій смузі руху, по якій позивач і рухався.

Вказує, що оскаржувана постанова не містить посилання на інші докази, крім відеозаписів, на підставі яких нібито встановлено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

За обставин, що склалися у даному конкретному випадку, дії співробітників поліції, були спрямовані не на усунення та припинення у майбутньому адміністративного правопорушення, як того вимагають норми Закону України «Про Національну поліцію», а на винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за будь-яких обставин та без належних підстав.

У даному випадку відповідачем не доведена вина позивача у вчиненні правопорушення належними та допустимими доказами, які б підтверджували обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадженні в адміністративній справі закриттю.

10.03.2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення, відповідно до яких просить задовольнити позов у повному обсязі (а.с.22-25).

У додаткових поясненнях позивач вказує, що оскаржувана постанова від 12.02.2025 року серії ЕНА № 4056830 не містить жодних посилань на технічний засіб, за допомогою якого нібито здійснено відеозапис.

Проте, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідні відеозаписи, на які посилається відповідач в оскаржуваній постанові, не можуть братися судом до уваги під час розгляду даної справи. Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП матеріали справи не містять.

Немає складу адміністративного правопорушення без зазначеного технічного запису у постанові про порушення ПДР за ст. 122 КУпАП, такі відеозаписи не є належними та допустимими доказами та не можуть братися судом до уваги при розгляді даної справі, враховуючи правові висновки Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.05.2020 року у справі № 337/3389/16, від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а, від 05.03.2020 року у справі № 607/7987/17.

Оскільки позивачем оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності цього рішення законодавством покладено саме на відповідача. Однак, відповідач цього обов`язку жодним чином не виконав.

12.03.2025 року на адресу суду надійшов відзив від представника ГУНП в Чернігівській області, з додатками та відео диском правопорушення, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с.33-40).

Заперечення обґрунтовано тим, що 12.02.2025 року, о 08 год 53 хв, на дорозі

Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич 7 кілометр, позивач керуючи транспортним засобом, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по дорозі, що має дві смуги в одному напрямку, не зайнявши правого краю на проїзній частині, при відсутності інших транспортних засобів на ній, чим порушив п.п. 11.2, 11.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, що підтверджується відеозаписом, який додається до відзиву.

У подальшому, старший інспектор ВРПП Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції Кремізіон С.О. під час спілкування з позивачем, повідомив останньому, що стосовно нього буде розглянута адміністративна справа відносно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Під час розгляду справи інспектором було роз`яснено позивачу положення статті 268 КУпАП, статті 63 Конституції України, статей 307, 308 КУпАП.

За результатами розгляду справи винесена постанова серії ЕНА № 4056830 від 12.02.2025 року.

Відповідач звертає увагу, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом зі службового відеореєстратора та з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю підтверджується належними та допустимими доказами, а обставини викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. За таких обставин, постанова серії ЕНА № 3934327 від 25.01.2025 року відповідає встановленій формі та не підлягає скасуванню.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27.02.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, на 12.03.2025 року (а.с.11-13).

Ухвалою суду від 12.03.2025 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2025 року (а.с.42-49).

24.03.2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого просить задовольнити позов. (а.с.45-50).

Позивач вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що постанова від 25 січня 2025 року серії ЕНА №3934327 відповідає встановленій формі та не підлягає скасуванню. Проте вказана постанова не має жодного відношення до даної справи, оскільки щодо позивача було винесено постанову від 12 лютого 2025 року серії ЕНА №4056830, яка є протиправною та підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідач. при винесенні оскаржуваної постанови, залишив поза увагою той факт, що рухаючись в лівій смузі, позивач здійснював випередження транспортних засобів, що рухались поряд в правій смузі. Крім того, права смуга в цьому місці дороги знаходилась в незадовільному стані, на ній присутні вибоїни та ями. Враховуючи дорожню обстановку та наявність інших транспортних засобів, які Ведмідь Г.М. випереджав, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку для позивача дозволявся, а тому позивач п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України не порушив, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП не існували.

Перша смуга автодороги Р-56 в селі Павлівна завжди була призначена для руху спецтранспорту, проте зазначена обставина була залишена інспектором Кремізіоном С.О. поза увагою при винесенні спірної постанови та не спростована у відзиві на позовну заяву, всупереч положенням частини 2 статті 77 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Із відеозапису, долученого до відзиву на позовну заяву, патрульний поліції взагалі не повідомив позивача про проведення відеозапису на нагрудну камеру. Нагрудна камера (відеореєстратор) розміщується на однострої працівника патрульної поліції, про що має попереджати відповідний знак (напис, бейдж тощо). Про його застосування у визначених законодавством випадках робиться попередження, він вмикається/вимикається працівником поліції самостійно та фіксує усю бесіду із особою.

При цьому, однією з умов для проведення відеозйомки є попередження водія про здійснення відеофіксації.

Так, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 квітня 2019 року по справі №537/1807/17 (адміністративне провадження №К/9901/24418/18) відзначив, що патрульні зобов`язані попередити водія, що ними здійснюється відеофіксація на боді-камеру, проте не повідомили позивача про проведення відеозапису на боді-камеру. У зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення була скасована як незаконна.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2025 року серії ЕНА №4056830 не містить жодних необхідних посилань на технічний засіб, за допомогою якого нібито здійснено відеозапис.

Відповідні відеозаписи, на які посилається відповідач в оскаржуваній постанові, не можуть братися судом до уваги під час розгляду даної справи. Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП матеріали справи не містять.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвів до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4056830 від 12.02.2025 року, винесеної старшим інспектором Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Кремізіоном С.О. на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до постанови, 12.02.2025 року о 08 год 53 хв на дорозі Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич біля с. Павлівка 7 кілометр, ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив рух на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, не зайнявши правого краю на проїзній частині при відсутності інших транспортних засобів на ній, чим порушив п.п. 11.2, 11.5 ПДР України. У п. 7 постанови вказано, що до постанови додається відео фіксація Бк20(а.с.8).

Із відеозапису, доданого відповідачем до відзиву, інспектором Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Кремізіоном С.О. зупинено транспортний засіб AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та на місці зупинки повідомлено водія ОСОБА_1 про порушення Правил дорожнього руху, а саме : рухався у правій лівій смузі при вільній правій та не користується паском безпеки.

Поліцейський, згідно із п. 2.4 а) ПДР пред`явив вимогу надати для перевірки документи, передбачені п. 2.1 ПДР. Крім того, на відеозаписах зафіксовано дотримання поліцейським процедури винесення постанови про адміністративне правопорушення, зокрема: водія повідомлено про вчинене правопорушення, передбачене п. 11.2, 11.5 ПДР, до початку винесення оскаржуваної постанови роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок оскарження постанови.

Під час розгляду справи від позивача не поступало жодних заяв чи клопотань.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за рорушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11 Правил дорожнього руху України визначено порядок розташування транспортних засобів на дорозі.

Відповідно до п. 11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до п. 11.5 Правил дорожнього руху України, на дорогах, які мають дві або більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Нормами Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Статею 258 КУпАП, визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У судовому засіданні встановлено, та підтверджено відеозаписом, який сумнівів у суду не викликає та розцінюється належним доказом, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху, а саме: на дорозі Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич біля с. Павлівка 7 кілометр, керуючи транспортним засобом AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, не зайнявши правого краю на проїзній частині при відсутності інших транспортних засобів на ній, чим порушив п.п. 11.2, 11.5 ПДР України, п. 11 ПДР України порушення розташування транспортних засобів на дорозі.

Крім цього, з наданого відеозапису встановлено, що під час розгляду справи жодних клопотань від позивача не надходило, переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано, поліцейський не перешкоджав ОСОБА_1 у реалізації права на правову допомогу.

Отже твердження позивача про те, що він керував транспортним засобом із дотриманням ПДР, а докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відсутні, у даному випадку є повністю безпідставними та повністю спростовані доказами, наданими представником відповідача ГУНП в Чернігівській області.

Оскільки від позивача під час розгляду справи не поступало жодних заяв чи клопотань, інспектор відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, правомірно виніс оскаржувану постанову.

Суд дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність дій інспектора Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Кремізіон С.О., а позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У додаткових поясненнях позивач звертає увагу, що у відзиві відповідач зазначає, що постанова від 25 січня 2025 року серії ЕНА №3934327 відповідає встановленій формі та не підлягає скасуванню, проте постанова від 25.01.2025 серії ЕНА №3934327 не має відношення до даної справи, оскільки постанову щодо позивача винесено 12.02.2025 серії ЕНА №4056830. Суд вважає, що у відзиві відповідача мала місце описка щодо серії та дати винесення постанови, оскільки у відзиві зазначені обставини справи, які відбувалися 12.02.2025 року.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4056830 від 12.02.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, винесена інспектором Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Кремізіон С.О. з дотриманням вимог КУпАП, права позивача не були порушені, тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

V. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстав для стягнення судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись Правилами дорожнього руху, Законом України «Про дорожній рух України», Законом України «Про Національну поліцію», статтями 1, 23, 33-34, 122,245, 251, 252, 254, 280 КУпАП, статтями 72, 77, 243-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4056830 від 12.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, 74, )

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, )

Суддя С.М. Ченцова