Справа № 140/14568/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14568/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС (далі ТОВ ПАКУР ТРАНС, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.05.2024 між ТОВ ПАКУР ТРАНС (покупець) та компанією CAR EXPO BG LTD (Болгарія, продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №03/05, згідно якого продавець має поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Найменування товару, кількість та ціна товару обумовлюються в рахунку-фактурі. Поставка товару здійснюється узгодженими з покупцем партіями автотранспортом на умовах DАР - Луцьк, Рівне, Дубно.

Позивач через уповноваженого декларанта подав до Волинської митниці митні декларації (далі МД), згідно з якими було заявлено до митного оформлення товари, митну вартість яких визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною контракту:

за МД №24UA98U8 від 12.06.2024 на товарні позиції «частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті…» відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK;

за МД №24UA25U3 від 26.06.2024 на товарні позиції «частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті…» відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK;

за МД №24UA05U3 від 08.07.2024 на товарні позиції «частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті…» відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK.

Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю, видав картки відмови №UA205140/2024/001561, №UA205140/2024/001698, №UA205140/2024/001783 в прийнятті митної декларації та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024, якими визначив митну вартість товару за резервним (шостим) методом. При цьому, митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та наявні розбіжності.

Позивач вважає рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024 неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Зазначив, що на підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях МД №24UA98U8 від 12.06.2024, МД №24UA25U3 від 26.06.2024, МД №24UA05U3 від 08.07.2024 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з деклараціями декларант надав митному органу документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Відсутність у поданих документах усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та наявність в цих документах розбіжностей є надуманою відповідачем обставиною, яка не могла бути підставою для витребування додаткових документів.

Враховуючи вищенаведене вважає, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, а надані до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості усього товару. Оскаржувані рішення прийняті з порушеннями вимог Митного кодексу України (далі МК України), оскільки не містять наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Окрім того, в оскаржуваних рішеннях відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митницею, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 06.01.2025 (а.с.48-61, том 2) представник відповідача позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідач правомірно прийняв оскаржувані рішення. Вказує, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями №24UA98U8 від 12.06.2024, №24UA25U3 від 26.06.2024, №24UA05U3 від 08.07.2024 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах і за результатами проведеного опрацювання встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, відтак складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню.

За МД №24UA98U8 від 12.06.2024:

- відповідно п. 3.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 покупець оплачує кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця, однак банківського платіжного документа, що підтверджує вартість товару не надано;

- згідно п. 2.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 право власності на товар від продавця до покупця переходить з моменту підписання акту приймання-передачі товару, однак документ не надано до митного оформлення;

- згідно п. 8 контракту від 03.05.2024 №03/05 місцезнаходження (місце реєстрації) продавця є м. Варна, Болгарія; згідно автотранспортної накладної від 11.06.2024 № б/н місцем загрузки товару є Wroclaw (Poland). Орієнтована відстань між даними містами становить 1791 км, однак інформації щодо сум понесених витрат на транспортування та надавачів транспортних послуг не надано;

- в гр. 23 автотранспортної накладної від 11.06.2024 №б/н відсутня інформація про надавача транспортних послуг.

За МД №24UA25U3 від 26.06.2024:

- відповідно п. 3.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 покупець оплачує кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця. Також, зазначено про можливу відстрочку платежу на 180 днів з моменту перетину товаром митного кордону України. Однак банківського платіжного документа, що підтверджує оплату товару не надано, як і відомостей про відтермінування розрахунків;

- згідно п. 2.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 право власності на товар від продавця до покупця переходить з моменту підписання акту приймання-передачі товару, однак документ не надано до митного оформлення;

- в гр. 23 автотранспортної накладної від 25.06.2024 №б/н відсутня інформація про надавача транспортних послуг.

За МД №24UA05U3 від 08.07.2024:

- відповідно п.2.1 та 3.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 передбачена 100% оплата за товар, однак банківського платіжного документу, що підтверджує вартість оцінюваного товару не надано;

- в гр. 23 автотранспортної накладної від 05.07.2024 №б/н відсутня інформація щодо перевізника;

- відповідно гр. 4 автотранспортної накладної від 05.07.2024 №б/н завантаження товару здійснено в м. WROCLAW (POLAND), однак відповідно до контракту від 03.05.2024 №03/05 місцезнаходження продавця м. Варна, Болгарія. Відстань між даними містами становить орієнтовно 1792 км, інформація щодо транспортування по даному маршруті (вартості та надавача послуг) не надано, що свідчить про можливі наявні транспортні витрати до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Вищевказані розбіжності слугували підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару.

З огляду на вищевказане, у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСУР, декларанту запропоновано надати в 10-денний термін документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу митниці по МД №24UA98U8 від 12.06.2024, №24UA25U3 від 26.06.2024, №24UA05U3 від 08.07.2024 не надано жодних додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості та листами від 13.06.2024 №13/06/2024, №27/06/2024 від 27.06.2024, від 09.07.2024 №09/07/2024 відповідно повідомлено про їх відсутність.

Враховуючи ненадання декларантом усіх документів згідно з переліком, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару:

- №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, у якому митну вартість товару за МД №24UA98U8 від 12.06.2024 визначено за резервним методом за статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. Рівень митної вартості, скоригований митницею за оцінюваними товарами, надіслано повідомлення «Консультація»;

- №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, у якому митну вартість товару за МД №24UA25U3 від 26.06.2024 визначено за резервним методом за статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, з врахуванням призначення товару, обсягів ввезеної партії, торгівельних марок, виробників, а саме: митна вартість товарів №№1, 3-73 в дол .США/кг відповідно повідомлення надісланого за результатом консультації;

- №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024, у якому митну вартість товару за МД №24UA05U3 від 08.07.2024 визначено за резервним методом за статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. Рівень митної вартості, скоригований митницею за оцінюваними товарами, надіслано повідомлення «Консультація».

З наведених підстав відповідач вважає, що рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024 є правомірними, обґрунтованими та винесеними відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Окрім того, відповідач заперечує проти стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн, оскільки заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами та часом, витраченим адвокатом для підготовки зазначених процесуальних документів, а їх сума - необґрунтована.

Представником позивача 09.01.2025 подано до суду відповідь на відзив, у якому останній підтримав позицію, викладену у позовній заяві та зазначив, що Волинська митниця не надала обґрунтованих, належних та достатніх доказів наявності неповних та/або недостовірних даних у поданих ТОВ ПАКУР ТРАНС документах та не довела неправильність визначення митної вартості позивачем (а.с.172-175, том 3).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Дослідивши письмові докази та пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 03.05.2024 між ТОВ ПАКУР ТРАНС (покупець) та компанією CAR EXPO BG LTD (Болгарія, продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №03/05, згідно якого продавець має поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Найменування товару, кількість та ціна товару обумовлюються в рахунку-фактурі.

Відповідно до п. 2.1., 2.4. контракту поставка товару здійснюється узгодженими з покупцем партіями автотранспортом на умовах DАР - Луцьк, Рівне, Дубно, Ковель, Володимир-Волинський, Сарни на протязі 45 днів з моменту оплати згідно Інкотермс 2020. Країнами відправлення товару, що поставляється згідно даного договору являються країни Європейського Союзу, а також Швейцарія та Норвегія.

Відповідно до п. 3.1., 3.2. контракту валютою платежу є долари США або Євро. Оплата здійснюється в доларах США або Євро на розрахунковий рахунок продавця. Покупець оплачує кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця. Також можлива відстрочка платежу на 180 днів з моменту перетинання товаром митного кордону України, у такому разі покупець здійснює оплату по факту поставки товару на підставі МД (а.с.22-24, том 1).

На виконання умов наведеного контракту компанієюCAR EXPO BG LTD (Болгарія) складено рахунок-фактуру (інвойс) від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK на продаж товару, передбаченого специфікацією від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK на 137 товарних позицій: «частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті…» вартістю 1832,87 Євро. Умови поставки DАР (поставка в місце призначення) Луцьк (а.с.47-60, том 1).

ТОВ ПАКУР ТРАНС через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подало МД №24UA98U8 від 12.06.2024 щодо митного оформлення товару з описом: «Частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті...», де в графі 22 МД вказано ціну товару у розмірі 1832,87 Євро. В графі 12 зазначено митну вартість товару в сумі 79655,41 грн (еквівалентно 1832,87 Євро), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною контракту (а.с.106-121,том 2).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: зовнішньоекономічний контракт №03/05 від 03.05.2024; специфікацію від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK; рахунок-фактуру (інвойс) від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK; міжнародну автотранспортну накладну СМR №б/н від 11.06.2024 (а.с.22-24,47-62, том 1).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронних повідомленнях декларанту запропоновано подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товару; акт приймання-передачі товару; транспортні (перевізні) документи; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Листом від 13.06.2024 №13/06/2024 декларантом повідомлено про надання ним всіх документів, необхідних для визначення митної вартості (а.с.63, том 1).

14.06.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 (а.с.25-44, том 1).

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зокрема:

- відповідно п. 3.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 покупець оплачує кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця, однак банківського платіжного документа, що підтверджує вартість товару не надано;

- згідно п. 2.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 право власності на товар від продавця до покупця переходить з моменту підписання акту приймання-передачі товару, однак документ не надано до митного оформлення;

- згідно п. 8 контракту від 03.05.2024 №03/05 місцезнаходження (місце реєстрації) продавця є м. Варна, Болгарія; згідно автотранспортної накладної від 11.06.2024 № б/н місцем загрузки товару є Wroclaw (Poland). Орієнтована відстань між даними містами становить 1791 км, однак інформації щодо сум понесених витрат на транспортування та надавачів транспортних послуг не надано;

- в гр. 23 автотранспортної накладної від 11.06.2024 №б/н відсутня інформація про надавача транспортних послуг.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. Рівень митної вартості, скоригований митницею за оцінюваними товарами, надіслано повідомлення «Консультація».

Крім того, на виконання умов наведеного контракту компанієюCAR EXPO BG LTD (Болгарія) складено рахунок-фактуру (інвойс) від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK на продаж товару, передбаченого специфікацією від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK на 127 товарних позицій: «частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті…» вартістю 2816,61 Євро. Умови поставки DАР (поставка в місце призначення) Луцьк (а.с.120-133, том 1).

ТОВ ПАКУР ТРАНС через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подало МД №24UA25U3 від 26.06.2024 щодо митного оформлення товару з описом: «Частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті...», де в графі 22 МД вказано ціну товару у розмірі 2816,61 Євро. В графі 12 зазначено митну вартість товару в сумі 122649,30 грн (еквівалентно 2816,61 Євро), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною контракту (а.с.215-228, том 2).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: зовнішньоекономічний контракт №03/05 від 03.05.2024; специфікацію від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK; рахунок-фактуру (інвойс) від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK; міжнародну автотранспортну накладну СМR №б/н від 25.06.2024 (а.с.22-24,120-134, том 1).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронних повідомленнях декларанту запропоновано подати такі документи: договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, транспортні (перевізні) документи; якщо здійснювалось страхування страхові документи та відомості про вартість страхування; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Листом №27/06/2024 від 27.06.2024 декларантом повідомлено про надання ним всіх документів, необхідних для визначення митної вартості (а.с.136, том 1).

28.06.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000181/2 (а.с.100-117, том 1).

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зокрема:

- відповідно п. 3.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 покупець оплачує кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця. Також, зазначено про можливу відстрочку платежу на 180 днів з моменту перетину товаром митного кордону України. Однак банківського платіжного документа, що підтверджує оплату товару не надано, як і відомостей про відтермінування розрахунків;

- згідно п. 2.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 право власності на товар від продавця до покупця переходить з моменту підписання акту приймання-передачі товару, однак документ не надано до митного оформлення;

- в гр. 23 автотранспортної накладної від 25.06.2024 №б/н відсутня інформація про надавача транспортних послуг.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, з врахуванням призначення товару, обсягів ввезеної партії, торгівельних марок, виробників, а саме: митна вартість товарів №№1, 3-73 в дол .США/кг відповідно повідомлення надісланого за результатом консультації.

Крім того, на виконання умов наведеного контракту компанієюCAR EXPO BG LTD (Болгарія) складено рахунок-фактуру (інвойс) від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK на продаж товару, передбаченого специфікацією від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK на 175 товарних позицій: «частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті…» вартістю 4140,24 Євро. Умови поставки DАР (поставка в місце призначення) Луцьк (а.с.194-211, том 1).

ТОВ ПАКУР ТРАНС через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подало МД №24UA05U3 від 08.07.2024 щодо митного оформлення товару з описом: «Частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті...», де в графі 22 МД вказано ціну товару у розмірі 4140,24 Євро. В графі 12 зазначено митну вартість товару в сумі 181600,92 грн (еквівалентно 4140,24 Євро), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною контракту (а.с.69-86, том 3).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: зовнішньоекономічний контракт №03/05 від 03.05.2024; специфікацію від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK; рахунок-фактуру (інвойс) від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK; міжнародну автотранспортну накладну СМR №б/н від 05.07.2024 (а.с.22-24,194-213, том 1).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронних повідомленнях декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи, що підтверджують вартість оцінюваного товару; транспортні (перевізні) документи; копію митної декларації країни відправлення; прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Листом від 09.07.2024 №09/07/2024 декларантом повідомлено про надання ним всіх документів, необхідних для визначення митної вартості (а.с.214, том 1).

10.07.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000189/2 (а.с.169-191, том 1).

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зокрема:

- відповідно п.2.1 та 3.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 передбачена 100% оплата за товар, однак банківського платіжного документу, що підтверджує вартість оцінюваного товару не надано;

- в гр. 23 автотранспортної накладної від 05.07.2024 №б/н відсутня інформація щодо перевізника;

- відповідно гр. 4 автотранспортної накладної від 05.07.2024 №б/н завантаження товару здійснено в м. WROCLAW (POLAND), однак відповідно до контракту від 03.05.2024 №03/05 місцезнаходження продавця м. Варна, Болгарія. Відстань між даними містами становить орієнтовно 1792 км, інформація щодо транспортування по даному маршруті (вартості та надавача послуг) не надано, що свідчить про можливі наявні транспортні витрати до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. Рівень митної вартості, скоригований митницею за оцінюваними товарами, надіслано повідомлення «Консультація».

Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі карток відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/001561, №UA205140/2024/001698, №UA205140/2024/001783 (а.с.45-46,118-119,192-193, том 1).

Надалі декларантом оцінювані товари оформлено у вільний обіг згідно з МД №24UA78U2 від 15.06.2024, №24UA97U7 від 28.06.2024, №24UA97U6 від 11.07.2024 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України (а.с.65-99,138-168,216-250, том 1; а.с.1-6, том 2).

Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «частини та пристрої моторних транспортних засобів та кузовів товарних позицій 8701-8705 в асортименті…» за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема:

За МД №24UA98U8 від 12.06.2024 декларантом позивача було подано: зовнішньоекономічний контракт №03/05 від 03.05.2024, який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; специфікацію від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK; рахунок-фактуру (інвойс) від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK, де вказано ціну товару за кілограм та який визначає загальну вартість товару 1832,87 Євро.

За МД №24UA25U3 від 26.06.2024, декларантом позивача було подано: зовнішньоекономічний контракт №03/05 від 03.05.2024, який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; специфікацію від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK; рахунок-фактуру (інвойс) від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK, де вказано ціну товару за кілограм та який визначає загальну вартість товару 2816,61 Євро.

За МД №24UA05U3 від 08.07.2024 декларантом позивача було подано: зовнішньоекономічний контракт №03/05 від 03.05.2024, який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; специфікацію від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK; рахунок-фактуру (інвойс) від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK, де вказано ціну товару за кілограм та який визначає загальну вартість товару 4140,24 Євро.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Разом з тим, суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Вказана в МД №24UA98U8 від 12.06.2024 ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 11.06.2024 №11.06.24.003G-BV_PAK та становить 1832,87 Євро; вказана в МД №24UA25U3 від 26.06.2024 ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 25.06.2024 №25.06.24.006G-BV_PAK та становить 2816,61 Євро; вказана в МД №24UA05U3 від 08.07.2024 ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 05.07.2024 №05.07.24.007G-BV_PAK та становить 4140,24 Євро.

Вказані документи надавались Волинській митниці, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митних деклараціях №24UA98U8 від 12.06.2024, №24UA25U3 від 26.06.2024 та №24UA05U3 від 08.07.2024.

Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару, щодо якого здійснено коригування митної вартості відповідає тій, що зазначена в рахунках-фактурах (інвойсах). Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.

Згідно пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як вбачається з зовнішньоекономічного контракту №03/05 від 03.05.2024 та рахунків-фактур (інвойсів) товар поставлявся на умовах DAP, а тому саме на продавця товару покладаються обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення. Оскільки, позивачем не було понесено витрат щодо транспортування товару, визначаючи митну вартість за першим методом, декларантом такі витрати не включалися до фактурної вартості товару, що не заперечується відповідачем.

Відтак суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки.

Разом з тим, суд уважає безпідставними твердження відповідача в оскаржуваних рішеннях №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024 про те, що відповідно п. 3.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 покупець оплачує кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця, однак банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару не надано, виходячи з наступного.

Пункт 4 частини другої статті 53 МК України зобов`язує декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.

Відповідно до п. 3.2. контракту №03/05 від 03.05.2024 покупець оплачує кожну партію товару шляхом перерахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця. Також можлива відстрочка платежу на 180 днів з моменту перетинання товаром митного кордону України, у такому разі покупець здійснює оплату по факту поставки товару на підставі МД.

Відтак, митним органом не було взято до уваги, що умовами контракту передбачена можливість відстрочення платежу. Станом на момент подання митних декларацій №24UA98U8 від 12.06.2024, №24UA25U3 від 26.06.2024 та №24UA05U3 від 08.07.2024 оплата за імпортований товар ще не була проведена, а тому банківські платіжні документи, що підтверджують вартість оцінюваного товару та його оплату не могли бути подані, відтак твердження митного органу про відсутність банківського платіжного документа є безпідставним. Разом з тим, станом на дату подання до суду даної позовної заяви, оплата повністю проведена, що підтверджується платіжними інструкціями від 21.06.2024 №358 на суму1832,87 Євро, від 05.07.2024 №361 на суму 2816,61 Євро, від 17.07.2024 №366 на суму 4140,24 Євро, наданими до позовної заяви (а.с.64,137,215, том 1)

У свою чергу, ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №809/322/17.

Суд також вважає безпідставними твердження відповідача в оскаржуваних рішеннях №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024 та №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024 про те, що відповідно до п. 8 контракту від 03.05.2024 №03/05 місцезнаходження (місце реєстрації) продавця є м. Варна, Болгарія однак згідно автотранспортних накладних від 11.06.2024 № б/н та від 05.07.2024 №б/н місцем загрузки товару є Wroclaw (Poland). Орієнтована відстань між даними містами становить 1791 км, однак інформації щодо сум понесених витрат на транспортування та надавачів транспортних послуг не надано, з наступних підстав.

Компанія CAR EXPO BG LTD зареєстрована у м. Варна, Болгарія. У той же час, пунктом 2.4 контракту від 03.05.2024 №03/05 передбачено, що країнами відправлення товару, що поставляється згідно даного договору є країни Європейського Союзу, а також Швейцарія та Норвегія. Відтак, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту, товар, незважаючи на те, що продавець зареєстрований та знаходиться у Болгарії, може відправлятися з будь-якої країни Європейського Союзу. У даному випадку, товар знаходився у місті Wroclaw (Poland), звідти й відбулася поставка товару в Україну. Відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено будь-яких обгрунтованих підстав вважати, що вказаний товар після завантаження у Польщі, поїхав у Болгарію, а звідти в Україну.

Більше того, як уже зазначалося вище, товар поставлявся на умовах поставки DAP (Delivered at Place - постачання в місці призначення), які означають, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений у митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення. Відтак, саме продавець мав обов`язок нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення.

Щодо посилання в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів на те, що в гр. 23 автотранспортних накладних від 11.06.2024 №б/н, від 25.06.2024 №б/н та від 05.07.2024 №б/н відсутня інформація про надавача транспортних послуг (перевізника), суд зазначає, що імпортований товар постачався на умовах DAP, а тому саме продавець мав обов`язок нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, а позивач (як покупець) прийняти товар у вказаному місці призначення.

Автотранспортна накладна (CMR) - це товарно-транспортна накладна міжнародної форми, використання якої під час міжнародних вантажних перевезень передбачено Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956. Відповідно до Закону України від 01.08.2006 №57-V «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» Україна приєдналась до вказаної Конвенції. Відповідно до статті 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції. Транспортна накладна CMR виписується для підтвердження укладення договору перевезення, який визначає відповідальність відправника, перевізника та одержувача товару.

З вищенаведеного вбачається, що товарно-транспортна накладна може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МК України). Проте приписами МК України не передбачено, що товаротранспортна накладна є джерелом відомостей про митну вартість товарів. Будь-які недоліки товарно-транспортної накладної, допущені перевізником, не можуть бути підставою для визначення іншої митної вартості товару, а сумніви відповідача при умовах постачання DAP грунтуються на його припущеннях, а не на доказах

Суд також вважає безпідставним посилання Волинської митниці у спірних рішеннях №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024 на те, що згідно п. 2.2 контракту від 03.05.2024 №03/05 право власності на товар від продавця до покупця переходить з моменту підписання акту приймання-передачі товару, однак документ не надано до митного оформлення, та зазначає, що акт приймання-передачі товару підписується продавцем та покупцем після митного оформлення товару, а відтак на момент митного оформлення цей акт ще не був підписаний. Для проведення митного оформлення товару декларант надав усі товаросупровідні документи, які були необхідними для визначення митної вартості товару. Акт приймання-передачі товару жодним не чином не може впливати на вартість товару, та не є документом, який є обов`язковим при митному оформленні товару.

З урахуванням вищенаведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товарів, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунки-фактури (інвойс).

З урахуванням наведеного, висновок у спірних рішеннях про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначених у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може бути підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Також, у постанові від 25.02.2020 у справі №260/718/19 Верховний Суд дійшов правового висновку відповідно до якого спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024 є необґрунтованими та такими, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених ТОВ ПАКУР ТРАНС витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 09.11.2021 №09-11/01, укладений з адвокатським об`єднанням Дженерал Лігал Груп; акт приймання-передачі виконаних робіт від 12.12.2024 №12-12/24; додаткову угоду (замовлення) від 02.12.2024 №02/12-24 до договору про надання правової допомоги від 09.11.2021 №09-11/01; рахунок від 12.12.2024 №12-12/24; ордер серії АС №1120724 від 12.12.2024; свідоцтво; платіжну інструкцію від 18.12.2024 №1320 на суму 20000,00 грн (а.с.20-21, том 1; а.с.7-11,18, том 2; ).

Представник відповідачів у відзиві на позовну заяву заперечує проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн, вважає їх неспівмірними з даною справою, а їх суму необґрунтованою.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Як убачається з додаткової угоди (замовлення) від 02.12.2024 №02/12-24 до договору про надання правової допомоги від 09.11.2021 №09-11/01, позивачу були надані юридичні послуги по оскарженню рішень Волинської митниці (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024 на загальну суму 20 000,00 грн які включають такі послуги: консультація клієнта з приводу обставин справи, зазначеної в пункті 1 даної додаткової угоди; підготовка позовної заяви; у разі необхідності підготовка та подання адвокатських запитів; за потреби підготовка інших документів процесуального характеру; повний супровід адміністративної справи до повного виконання судового рішенням у даній справі; представлення інтересів клієнта в суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, установах, організаціях та підприємствах усіх форм власності.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що консультація клієнта з приводу обставин справи, підготовка та подання адвокатських запитів, інших документів процесуального характеру є єдиним комплексом дій, що охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим, а тому підлягає зменшенню.

Окрім того, суд враховує, що справа про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів є справою незначної складності та провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22.12.2020 по справі №520/8489/19, від 07.05.2020 по справі №320/3271/19, від 10.03.2020 по справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи незначну складність справи, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 20 000,00 грн є неспівмірною із заявленими вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці є сума 9000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4946,27 грн, сплачений згідно платіжної інструкції №1302 від 11.12.2024 (а.с.19).

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000159/2 від 14.06.2024, №UA205140/2024/000181/2 від 28.06.2024, №UA205140/2024/000189/2 від 10.07.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС судовий збір у розмірі 4946,27 грн (чотири тисячі дев`ятсот сорок шість гривень 27 копійок) та витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС (43005, місто Луцьк, вулиця Шопена, буд. 22а, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ).

Суддя Т.М. Димарчук