Справа № 620/1551/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/1551/25

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Лавровської В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Відділу примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України(далі також В/Ч НОМЕР_1 , позивач) до Відділу примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також ВДВС у Чернігівській області, відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 (далі також третя особа) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 27.01.2025 ВП №72631090.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що невиконання судового рішення у справі № 620/5182/22 у строк, встановлений державним виконавцем, відбувалося через незалежні від позивача обставини. Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Водночас невиплата відповідної суми за рішенням суду зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю фінансуванням на таки виплати, тому підстави для накладення штрафу відсутні.

24.02.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами окремого позовного провадження, розгляд справи призначено в судове засідання на 12.03.2025 та залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 .

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що спірна постанова є правомірною, оскільки судове рішення у справі № 620/5182/22 боржником не виконано. При цьому відповідачем позивачу направлена вимога від 14.10.2024 щодо необхідності виконання рішення суду, водночас жодної інформації не отримано.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що на підтвердження виконання рішення суду у справі № 620/5182/22, позивачем подано державному виконавцю звіт, до якого, зокрема надано відповідний розрахунок проведених виплат стягувачу. Позивачем також надано докази на підтвердження надходження коштів на проведення виплат у тому числі за рішенням суду по справі № 620/5182/22.

Третьою особою пояснення не надано.

17.03.2025 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено розгляд справи на 20 днів.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На примусовому виконанні у ВДВС у Чернігівській області перебуває виконавче провадження № 72631090 з виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду № 620/5182/22 від 25.04.2023 про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01.04.2020 по 24.06.2021, із врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Судове рішення у справі № 620/5182/22 набрало законної сили 23.11.2023, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вказане виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 25.08.2023, в якій зазначено про необхідність боржнику виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Під час проведених виконавчих дій встановлено, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду № 620/5182/22 від 21.09.2023 поновлено Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України строк на апеляційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.12.2022.

27.09.2023 виконавче провадження зупинено на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження».

04.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

04.12.2023 боржнику направлено вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання судового рішення.

Листом від 14.12.2023 № 1/82-2226 боржник повідомив, що на виконання рішення суду стягувачу проведено перерахунок індексації грошового забезпечення, на підтвердження чого надав довідку № 74 від 19.07.2023.

Листом від 10.01.2024 № 1/82 позивач також повідомив про вище вказані обставини та про те, що в найкоротші терміни, з моменту надходження від розпорядника коштів, буде виконано рішення суду.

14.10.2024 боржнику направлено вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання рішення суду, та письмового повідомлення у строк до 23.10.2024.

Відомості про виконання вказаної вимоги державного виконавця відсутні.

27.01.2025 за невиконання рішення суду без поважних причин на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн та надано 10 робочих днів для виконання судового рішення.

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1404-VIIІ).

У відповідності до статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частини першої статті 13 Закону України № 1404-VIIІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону України № 1404-VIIІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частин першої та другої статті 63 Закону України № 1404-VIIІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною першою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом статті 75 Закону України № 1404-VIIІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення у визначений ним строк; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть слугувати будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид та обсяг яких залежить від характеру правовідносин, суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання та мотивів рішення, яке примусово виконується.

Позивач зазначає, що за судовими рішеннями виплати здійснюються за наявністю відповідного фінансування від головного розпорядника, яким є Національна гвардія України.

Суд встановив, що за вказаним судовим рішенням кошти надійшли у грудні 2024 року, що підтверджується довідкою Командира Національної гвардії України про зміни до кошторису на 2024 рік від 17.12.2024 № 3254. Виплати стягувачу проведені 24.12.2024, що підтверджується платіжними інструкціями від 24.12.2024 № 4839 на суму 48,67 грн, № 4839 на суму 3196,27 грн, № 4837 на суму 584,09 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, відсутність у позивача відповідного фінансового забезпечення, необхідного для виконання рішення суду свідчить про наявність об`єктивних підстав, які унеможливлювали виконання судового рішення у строк, встановлений державним виконавцем.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у позивача відповідного фінансового забезпечення, необхідного для виконання рішення суду, що свідчить про наявність об`єктивних підстав, які унеможливлювали виконання позивачем судового рішення у справі № 620/51982/22 у строк, встановлений державним виконавцем, та наявність доказів на підтвердження його виконання після їх надходження від розпорядника коштів лише у грудні 2024 року, суд доходить висновку про протиправність спірної постанови та наявність підстав для її скасування.

Тим часом, суд акцентує увагу, що безумовною підставою для перевірки державним виконавцем виконання рішення суду боржником є закінчення строку, наданого для цього, оскільки тільки сплив визначеного виконавцем у вимозі строку обумовлює виникнення права для перевірки її виконання.

Так, державним виконавцем у межах виконавчого провадження, боржнику (позивачу) направлена вимога від 14.10.2024 № 214/2, в якій надано строк для виконання рішення суду до 23.10.2024. Водночас докази, що вказана вимога отримана позивачем (боржником) та навмисно не виконана, відповідачем суду не надано.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідач під час розгляду справи не довів правомірність оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, суд бере до уваги позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 27.01.2025 ВП №72631090.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень), сплачений відповідно до платіжної інструкції від 07.02.2025 № 4885.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку статей 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління МЮ просп. Миру, 43,м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14002 .

Третя особа: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 03 квітня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко