Справа № 607/4110/25
Суддя: Мостецька А. А.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2025 Справа №607/4110/25 Провадження №2-а/607/247/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Мостецької А. А.

за участю секретаря Ярош Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що протокол про адміністративне правопорушення в порушення статті 254 КУпАП (24-годинний строк на складання протоколу) складено лише 13.02.2025 (тобто, через місяць після стверджуваного правопорушення та його виявлення), тоді як він повинен був, за словами відповідача, з?явитися 13.01.2025. Також він з невідомих йому причин не отримував повістки (він не володів інформацією про її наявність у поштовому відділенні, жодних повідомлень в його поштовій скриньці, яка належить до його квартири АДРЕСА_1 , не було) та йому було невідомо, що йому необхідно було з?явитися до ТЦК та СП 13.01.2025. У своїх поясненнях до протоколу про адмінправопорушення він зазначив, що повістки Укрпоштою чи в інший спосіб не отримував, про неї дізнався вже в ТЦК при проходженні ВЛК, а 3 лютого (2025 року - прим.) також був в ТЦК та про повістку йому не повідомляли. Дані пояснення не було перевірено та не було враховано при розгляді адміністративної справи. Не було враховано відсутність суб?єктивної сторони правопорушення - вини. Крім того, зазначає, що він перебував на військовій службі з 10.05.2022 по 04.11.2023, є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_1 від 11.05.2023), після звільнення з військової служби перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08.11.2023 року, про що свідчить штамп у його військовому квитку. Він не порушував жодних правил військового обліку, що підтверджується витягом з додатку Резерв+, який не містить жодної інформації про невчасне оновлення даних тощо.

Згідно інформації із додатку Резерв+ відомо, що 17.02.2025 він оновив свої військово-облікові дані (як колишній військовослужбовець, він не зобов?язаний був це робити), перед цим 14.02.2025 пройшов ВЛК відповідно до чинного законодавства, перебуває на обліку в ТЦК та СП. У випадку, якщо повістка була виписана з метою «уточнення даних» (повістку ОСОБА_1 не отримував та її копії не має), то така мета не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки всі дані було уточнено вчасно.

Крім того, зазначає, що він відразу після проходження ВЛК 14.02.2025 подав заяву

відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 2 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він знаходиться на посаді педагогічного працівника ЗОШ І-ІІ ступенів с. Білоголів Тернопільського р-ну Тернопільської області.

Також він двічі (03.02.2025 та 13.02.2025) добровільно відвідував ІНФОРМАЦІЯ_3 з різних підстав: 03.02.2025 ОСОБА_1 звернувся для запису на проходження ВЛК, а 13.02.2025 з?явився відповідно до призначеної йому дати та години безпосередньо для проходження цього ВЛК. Вказану інформацію можуть підтвердити двоє свідків, які разом з ним їздили до ТЦК та СП у вказані дати.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 добровільно доставили до ТЦК та СПІ працівники відділу поліції № 2 міста Зборова, що не відповідає дійсності, для спростування вказаної інформації стороною позивача подано адвокатський запит до вказаного відділу поліції.

Окрім того, 13.02.2025, коли на нього відразу було складено протокол про адміністративне правопорушення, жодного разу працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не було повідомлено про виписану та надіслану йому повістку чи про необхідність з?явитися з якоюсь метою до ТЦК та СП, хоча вказаний відділ ТЦК та СП володіє, в тому числі, номером телефону. ІНФОРМАЦІЯ_3 мав актуальну оновлену інформацію про його місце проживання та контактний номер телефону, однак, незважаючи на проставлення відмітки про нібито відсутність адресата за вказаною адресою, відповідачем не було з?ясовано належним чином причин, з яких не було вручено повістку позивачу, та не здійснено дій для повторного направлення повістки і отримання належного підтвердження його оповіщення.

Також про відсутність умислу ОСОБА_1 щодо неявки до ТЦК та СП для уточнення даних свідчить те, що він добровільно зареєстрував електронний кабінет військовозобов?язаного, як це передбачено статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», уточнив військово-облікові дані вчасно, тому, ІНФОРМАЦІЯ_3 мав можливість перевірити його дані та пересвідчитись, у тому числі, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів. Вказав, що йому не було відомо про те, що за місцем проживання засобами поштового зв?язку йому надійшла повістка про необхідність з?явитися до ТЦК та СП. Такі пояснення повністю узгоджуються зі його поясненнями, наданими під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначив, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт його відсутності за місцем проживання.

Відтак позивач просить суд постанову у справі про адміністративне правопорушення № 2/37 від 17.02.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України, за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що відповідач даний позов не визнає та вважає таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

13 лютого 2025 року, близько 11 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно доставлений працівниками відділення поліції № 2 м. Зборова громадянин ОСОБА_1 , який порушив абз. 2 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» оскільки не з?явився за викликом до ТЦК та СП.

Під час звіряння облікових даних встановлено, що він перебуває в розшуку згідно бази даних розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння ним адміністративного правопорушення через те, що у вказані терміни не прибув по повістці № 1617900, з датою явки 13.01.2025, згенерованій в системі АТС «Оберіг» та надісланої через Укрпошту. Будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття ОСОБА_1 у визначений строк до ТЦК та СП, де перебуває на обліку, вчасно не надав. Зважаючи на це, звернення щодо нього було передано до відповідного відділення поліції та його дані внесено у базу розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області. У зв?язку із вищевказаним, ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2024 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII та буде закінчено з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим порушив вимоги п.5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» та підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовослужбовців та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Також зазначив, що у позовній заяві позивачем основний акцент зроблено на те, що він жодної повістки не отримував і про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не знав, дізнався вже у приміщенні ТЦК, тому не вбачає у своїх діях ознак адміністративного правопорушення. Крім того підтвердив, що на даний час має право на відстрочку від призову під час мобілізації.

Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 17.02.2025 р. № 2/37 є правомірною, прийнятою згідно норм чинного законодавства.

Підсумовуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився із невідомої суду на те причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив проводити судовий розгляд без його участі.

За наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП № 1632 від 13.02.2025, та постанову №2/37 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 17.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 13.02.2025 року, близько 11:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно доставлений працівниками відділення поліції №2 міста Зборова громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який порушив абз. 2 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» де зазначено, що громадянин зобов`язаний з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Встановлено, що засобами поштового зв?язку «Укрпошта» надіслано повістку № 1617900 з датою явки 13.01.2025 року (сформовану через АТС «Оберіг») громадянину ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказані терміни громадянин ОСОБА_1 не прибув поважної причини ТЦК та СП де перебуває на військовому обліку не повідомив, дані щодо нього внесено до бази розшуку «Інформаційного порталу Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210 КУпАП (неявка по повістці). Станом на сьогодні вище вказаний громадянин перебуває обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та не користується відстрочкою від призову на військо службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку мобілізацію».

У зв?язку із вище вказаним ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 49, який затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог п. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов?язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами).

Як вбачається із копії військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 08 листопада 2023 року.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 11.05.2023, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Згідно з довідкою 601/18 військово-лікарської комісії від 14.02.2025 № 1677, Зборівською територіальною позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено медичний огляд 13.02.2025. Діагноз (включаючи код згідно чинного НК 025) постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): здоровий та придатний до військової служби.

Відповідно до довідки № 01-08/08 від 03.02.2025, виданої ЗОШ І-ІІ ступенів с. Білоголів Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 дійсно працює на повній ставці на посаді керівника гуртків ЗОШ І-ІІ ступенів с. Білоголів Тернопільського району Тернопільської області з 03 лютого 2025 року.

З копії довідки № 2503 від 28.02.2025, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як такому який є педагогічним працівником закладів загальної середньої освіти, на строк до 31 серпня 2025 року.

Як вбачається із копії витягу, що був долучений позивачем до матеріалів справи, із додатку Резерв +, у ОСОБА_1 наявна відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, із копії відповіді ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 32109-2025 від 01.03.2025 на адвокатський запит, що був долучений позивачем до матеріалів справи, вбачається, що працівниками ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області 13.02.2025 року будь-які дії щодо доставлення гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 , не здійснювались.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статей 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Так, статтею 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобовязаними, резервістами правил військового обліку. Частиною третьої цієї статті КУпАП передбачено особливо кваліфікований склад цього проступку, який полягає у вчиненні дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобовязаними, резервістами порушено у період особливого стану.

При цьому суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На даний час продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Таким чином, на даний час в Україні діє особливий період, який закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Отже, військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із ч. 3 ст. 22 вказаного Закону під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Загальні правила військового обліку визначені в статті 33 Закону № 2232, згідно з якою військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобовязаних та резервістів (частина перша). Військовий облік призовників, військовозобовязаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають, з-поміж інших категорій, громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацом 2 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, серед іншого, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобовязані зявлятися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560).

Отже, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 210 КУпАП полягає у порушенні правил військового обліку, зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився.

Суд не погоджується висновками про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явка

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

Тобто, ОСОБА_1 мав знати, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак свідомо не з`явився, при цьому обов`язок довести вказану обставину, в силу статті 77 КАС України покладається на відповідача.

Разом з тим, як вбачається із адміністративного позову, ОСОБА_1 зазначив, що не отримував повістки (не володів інформацією про її наявність у поштовому відділенні, жодних повідомлень в його поштовій скриньці не було) та йому не було відомо про те, що йому необхідно було з`явитися до ТЦК та СП 13.01.2025.

Дані пояснення повністю узгоджуються зі поясненнями ОСОБА_1 , наданими 13 лютого 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП № 1632 від 13.02.2025. У вказаних поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що повістки Укрпоштою чи в інший спосіб не отримував, про неї дізнався вже перебуваючи в ТЦК при проходженні ВЛК, а 3 лютого також був в ТЦК та про повістку йому не повідомляли.

Відтак, на переконання суду, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин у зазначеній у повістці у ній місце та строк.

Отже, умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення не доведений «поза розумним сумнівом».

Крім того, згідно з приміткою до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Аналіз вказаної норми, виходячи із приписів статті 77 КАС України, дозволяє зробити висновок, що сторона відповідача у кожному випадку має довести неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

ОСОБА_1 зареєстрував електронний кабінет військовозобов`язаного, як це передбачено статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», уточнив військово-облікові дані вчасно, а відтак, на переконання суду ІНФОРМАЦІЯ_7 мав можливість перевірити дані ОСОБА_1 та пересвідчитись, у тому числі, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не мав умислу ухилитись від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вчасно оновив персональні дані, з 08.11.2023 перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний та пройшов ВЛК 14.02.2025, що свідчить про його намір відповідати вимогам військового обліку та діяти відповідно до норм закону.

Крім того, у ОСОБА_1 наявна відстрочка від призову під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що свідчить долучений до матеріалів справи витяг із застосунку «Резерв+» та довідка № 2503 від 28.02.2025, видана начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

При цьому суд керується положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За даних обставин, слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, статтями 9, 210-1, 251, 252, 280, 283, 289, 293 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 71, 72, 73, 77, 78, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 268-272,286, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 2/37 від 17 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України НОМЕР_4 , місцезнаходження АДРЕСА_4 .

Рішення суду складено та підписано 01 квітня 2025 року.

Головуючий суддяА. А. Мостецька