Справа № 640/34423/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Справа № 640/34423/21 Провадження №ЗП/280/142/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач), в якому просила суд:

визнати протиправними дії відповідача, викладеними у листі відповідача від 02.09.2021 вих.№2600-0211-8/140584, яким відмовлено позивачу у призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.07.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2021 справу прийнято до провадження та вирішено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч.1 ст.27, ч.3 ст.276, ст.ст.289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

17.02.2025 матеріали адміністративної справи №640/34423/21 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Новіковій І.В.

За приписами ч.2 ст.35 КАС України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що після досягнення пенсійного віку вона звернулася до ГУ ПФУ в м.Києві з заявою про призначення пенсії за віком. Позивач зазначає, що з поданих нею документів вбачається, що її трудовий стаж на дату звернення складав 28 років. Позивач вказує на те, що відповідач за результатами розгляду її заяви безпідставно відмовив у призначенні пенсії та вказав на те, що її страховий стаж складає 20 років 07 місяців 10 днів. Також, позивач вказувала на те, що у відповідача не було підстав для відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.12.1993 по 01.02.1995 та з 26.06.1996 по 24.12.1999. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем до матеріалів справи надано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідно до приписів чинного законодавства України право на призначення пенсії за віком з 1 січня 2018 року виникає після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 по 31 грудня 2021 року не менше 28 років. Відповідач зазначає, що згідно наданими документами страховий стаж позивача становить 20 років 07 місяців 10 днів. Також, відповідач вказує на те, що до страхового стажу позивача не було враховано період роботи з 01.12.1993 по 01.02.1995, оскільки вбачається виправлення в наказах на прийняття та звільнення з роботи, а також період з 26.06.1996 по 24.12.1999, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 18.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у м.Києві з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ у м.Києві від 02.09.2021 №2600-0211-8/140584 позивача повідомлено про таке:

«… Відповідно до п.1 ст.26 Закону 1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2018 по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років, з 01 січня 2021 по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з наданими документами Ваш страховий стаж становить 20 років 07 місяців 10 днів.

При цьому до страхового стажу не враховано:

з 01.12.1993 по 01.02.1995, оскільки вбачається виправлення в наказах на прийняття та звільнення з роботи, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58;

з 26.06.1996 по 24.12.1999, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для зарахування вищезазначеного періоду, радимо Вам надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видану установою в якій працювали відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.».

Позивач, не погодившись із діями відповідача викладеними у листі відповідача від 02.09.2021 вих.№2600-0211-8/140584, звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У листі від 02.09.2021 відповідач вказував на те, що страховий стаж позивачки складає 20 років 07 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

При цьому, відповідачем не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи:

з 01.12.1993 по 01.02.1995, оскільки вбачається виправлення в наказах на прийняття та звільнення з роботи, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58;

з 26.06.1996 по 24.12.1999, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що дійсно за період роботи позивача з 01.12.1993 по 01.02.1995 в трудовій книжці міститься «наведення» на датах наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи.

Разом з тим, суд зазначає, що такі виправлення у датах наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи жодним чином не перешкоджають можливості встановити дійсні періоди трудової діяльності на підприємстві, а самі записи містять печатку підприємства, підписи уповноважених осіб, тощо.

Також, суд зазначає, що позивач не має нести відповідальність за неохайне заповнення її трудової книжки роботодавцем, та бути позбавлена права на соціальний захист у зв`язку із зазначеними обставинами.

Стосовно періоду роботи з 26.06.1996 по 24.12.1999, суд зазначає, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні зазначеного періоду до страхового стажу з посиланням на те, що відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що система персоніфікованого обліку була впроваджена з 01 липня 2000 року.

А відповідно період роботи з 26.06.1996 по 24.12.1999 має бути врахований до страхового стажу позивача за законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема на підставі відомостей з трудової книжки позивача.

Так, відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 судом встановлено, що у період з 26.06.1996 по 24.12.1999 позивач працювала викладачем у Незалежній Християнській Церкві Повного Євангелія.

Жодних недоліків щодо зазначеного запису трудової книжки позивачки відповідачем під час розгляду документів встановлено не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що період роботи з 26.06.1996 по 24.12.1999 має бути зарахований до страхового стажу позивачки на підставі відмостей, що містяться у трудовій книжці.

Стосовно позовних вимог зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.07.2021, суд зазначає наступне.

Так, по-перше, суд зазначає, що відповідачем не приймалось рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком, а лист від 02.09.2021 №2600-0211-8/140584 не може вважатися таким рішенням, ані за формою, ані за змістом.

По-друге, суд зазначає, що у листі від 02.09.2021 №2600-0211-8/140584 відповідач визначив страховий стаж на рівні 20 років 07 місяців 10 днів, а спірним між сторонами є лише періоди з 01.12.1993 по 01.02.1995 та з 26.06.1996 по 24.12.1999, що складає приблизно 4 роки та 8 місяців.

Щодо інших періодів трудової діяльності позивачки, які зазначені у трудовій книжці відповідачем оцінки надано не було та не відображено у відповідному рішенні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з урахуванням того, що ГУ ПФУ у м.Києві не було належним чином розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії, не в повному обсязі враховано страховий стаж, а також не було прийнято саме рішення про призначення/відмову у призначенні пенсії, позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію у судовому порядку є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що підрахунок страхового стажу, відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є повноваженнями територіальних органів Пенсійного фонду.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи з 01.12.1993 по 01.02.1995 та з 26.06.1996 по 24.12.1999, а також повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 18.08.2021 №9639, з урахуванням висновків суду.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо не належного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 18.08.2021 №9639.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.1993 по 01.02.1995 та з 26.06.1996 по 24.12.1999, а також повторно розглянути її заяву про призначення пенсії від 18.08.2021 №9639, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова