Справа № 560/1090/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1090/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління адміністративних послуг Хмельницької міської, в якому просить:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень (Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради) протиправними;

- надати дозвіл Управлінню адміністративних послуг Хмельницької міської ради на реєстрацію місця проживання мого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 за місцем знаходження майна матері за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення відомостей про місце проживання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання моєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , за адресою місця знаходження свого майна: АДРЕСА_1 . За результатами розгляду зазначеної заяви, того ж дня 19 листопада 2024 року, адміністратором Центру надання адміністративних послуг Хмельницької міської ради, у задоволенні заяви відмовлено, у зв`язку з відсутністю згоди батька дитини. Вказує, що на даний час не в змозі отримати письмову заяву від батька дитини про згоду на реєстрацію місця проживання сина за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки у неї взагалі відсутній зв`язок з батьком дитини ОСОБА_2 . До теперішнього часу малолітня дитина не зареєстрована за місцем фактичного проживання у зв`язку із ненаданням згоди батька дитини, а тому є потреба для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 24 січня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року замінено неналежного відповідача у справі №560/1090/25 з Управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради, на Відділ реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (29000, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 86, ЄДРПОУ - 36450818). Розгляд справи № 560/1090/25 розпочато спочатку.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що 19 листопада 2024 року у відділ реєстрації місця проживання було подано прийняту адміністратором управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про реєстрацію місця проживання її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . У реєстрації місця проживання було письмово відмовлено, оскільки не було подано усіх необхідних для вчинення дії документів (відсутня згода батька дитини). Адміністратор управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради Москавлюк Катерина Миколаївна та головний спеціаліст відділу реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , як представник суб`єкта надання адміністративних послуг, під час опрацювання заяви ОСОБА_1 та надання їй відмови діяли в межах чинного законодавства. Враховуючи викладене вище, зареєструвати місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю без письмової згоди одного з законних представників (батька), немає правових підстав, оскільки було подано необхідні документи або відомості не в повному обсязі, передбачені Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" від 05.11.2021 року № 1871 та Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад".

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

19 листопада 2024 року у відділ реєстрації місця проживання було подано прийняту адміністратором управління адміністративних послуг Хмельницької міської ради заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про реєстрацію місця проживання її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

19 листопада 2024 року Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради відмовило ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання (перебування), відповідно п. п. 3 п. 87, п. 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 № 265.

Вказана відмова мотивована відсутністю згоди матері дитини на реєстрацію місця проживання заявника, що суперечить п. п. 3 п. 87 Порядку від 07 лютого 2022 №265.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач, захищаючи права свого неповнолітнього сина, звернулась до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.

Відповідно до п. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Таким чином, суд вимушений констатувати, що обов`язковою умовою реєстрації місця проживання особи віком до 14 років, є наявність волевиявлення обох батьків (законних представників) на проведення такої реєстрації.

Єдине виключення з цього правила, законодавство передбачає у разі, коли місце проживання дитини визначено рішенням суду.

Оскільки, позивачкою не було надано згоду батька на реєстрацію місце проживання дитини, відповідач не міг провести відповідну реєстрації місця проживання, а тому правомірно відмовив у проведення такої реєстрації.

Одночасно з цим, констатувавши правомірність дій відповідача про відмову у проведенні реєстрації сина позивачки, суд звертає увагу, що законодавством України взагалі не передбачено механізму реєстрації дитини, у тому разі, якщо один з батьків з яким проживає дитина об`єктивно не має можливості отримати згоду іншого з подружжя, або колишнього подружжя. Рішення органу опіку та піклування або рішення суду про визначення місця проживання, відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України можливо лише у випадку наявності спору між батьками. Передумовою ухваленню рішення про встановлення місця проживання дитини, є взаємовиключні вимоги батьків про проживання дитини саме з одним з них. Без наявності такого спору, діюче законодавство та судова практика в порядку цивільного судочинства, не допускає ухвалення рішення про встановлення місця проживання дитини.

У цьому випадку позивачка позбавлена можливості отримати згоду іншого батька дитини, оскільки він з 2022 року не підтримує з ним стосунки та не знає де він в теперішній час перебуває.

Законодавцем взагалі не передбачено варіантів вирішення проблеми реєстрації малолітньої дитини, у разі якщо другий із батьків, не може з об`єктивних обставин надати згоду, або його місцезнаходження невідомо, або він взагалі не бажає брати будь-яку участі у виховані та розвитку дитини. У такому випадку факт реєстрації місця проживання малолітньої дитини стає неможливим.

Разом з тим, відсутність реєстрація місця проживання дитини тягне для неї несприятливі наслідки у вигляді відсутності належного обліку з боку медичних, освітніх та соціальних служб, складнощі щодо отримання соціальних виплат, обов`язкового щеплення, прийняття до дошкільного навчального закладу та іншого.

Констатуючи прогалину у законодавстві щодо можливості реєстрації місця проживання малолітньої дитини, у разі якщо неможливо отримати згоду іншого батька з об`єктивних причин, або його місцезнаходження невідомо, або один із батьків не бажає брати будь-якої участі у її виховання, не бажає надавати згоду на її реєстрацію за місцем проживання з другим із батьків, а також не висуває вимог щодо проживання дитини з нею, суд виходить з того, що відповідно до ч.6 ст.7 КАС України, за відсутності такого закону, суд повинен виходити із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відсутність у законодавстві України регулювання порядку реєстрації місця проживання малолітньої дитини, за адресою одного з батьків, у разі якщо неможливо отримати згоду іншого батька з об`єктивних причин, або його місцезнаходження невідомо, або якщо другий з батьків не бажає брати будь-якої участі у вихованні дитини, порушує права безпосередньої цієї дитини.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Водночас, згідно Рекомендації Комітету Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 року № 1380/5, дискреційні повноваження- сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права, ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження- це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Встановлення обставин та висновку є дискреційними повноваженнями Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що будь-якого іншого способу здійснити реєстрацію місця проживання малолітньої дитини діючим законодавством не передбачено, керуючись ч. 6 ст. 7 КАС України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конвенції про права дитини, виходячи з інтересів дитини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 19 листопада 2024 року про реєстрацію місця проживання та прийняти відповідне рішення, врахувавши висновки суду в даній справі.

Зазначене судове рішення ухвалюються не з підстав протиправності рішень чи дій відповідача, а з підстав неможливості поновлення прав позивачки, в інший спосіб ніж через судове рішення.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачки, її дитини, а також ймовірними наслідками яке може відбутися внаслідок реєстрації місця проживання дитини.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 19 листопада 2024 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем знаходження майна матері за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення, врахувавши висновки суду в даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (вул. Михайла Грушевського, 86, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29013 , код ЄДРПОУ - 36450818)
Треті особи:Служба у справах дітей Хмельницької міської ради (вул. Грушевського, 88, м. Хмельницький, Хмельницька область, 26000 , код ЄДРПОУ - 26217145) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ).

Головуючий суддя П.І. Салюк