Справа № 947/794/25
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 947/794/25

Перша інстанція: суддя Луняченко В.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції, в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2025 року у справі за позовом адвоката Алексєєва Віктора Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, заступника командира роти 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Попова Владислава Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2024 року адвокат Алексєєв В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області (далі УПП в Одеській області), Департаменту патрульної поліції, заступника командира роти 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Попова В. В., в якому просив скасувати постанову від 10.12.2024 серії ЕНА №3635697 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбаченого частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), в розмірі 20 400 грн.

Обґрунтовуючи позов, адвокат пояснює, що 14.11.2024 о 21:15 год. у м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 118а, його довіритель ОСОБА_1 керував транспортним засобом Infinity JX 35, реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений поліцейськими УПП в Одеській області.

Після чого, заступник командира роти 2 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Попов В. В. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №173806 за частиною 5 статті 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Описова частина складеного протоколу свідчить про те, що позивач керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування (постанова Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 справа №522/1629/24), чим порушив підпункт «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У подальшому, 10.12.2024 о 09:15 год. заступник командира роти 2 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Попов В. В. прийняв постанову про накладення на Кучеренка Д. С. адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3635697 в розмірі 20400 грн, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Адвокат, дослідивши зміст даної постанови, установив, що обставини та події, які описуються в ній, стосуються події, яка мала місце 14.11.2024 о 21:15 год. та за якою однією посадовою особою УПП в Одеській області вже складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №173806 від 14.11.2024 за частиною 5 статті 126 КУпАП, який направлений до Київського районного суду м. Одеси для розгляду.

Адвокат вважає, що має місце подвійне притягнення до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення, однак відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував спірну постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 126 КУпАП закрив.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції погодився з доводами адвоката Алексєєва В. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , щодо протиправності спірної постанови та зазначив, що наявність протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №173806 від 14.11.2024 за частиною 5 статті 126 КУпАП, складеного щодо ОСОБА_1 , унеможливлювало прийняття постанови серії ЕНА №3635697 від 10.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20400 грн, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

На думку суду, фактично має місце подвійне притягнення до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції, в особі УПП в Одеській області, подав апеляційну скаргу.

У скарзі апелянт посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Так, у доводах апеляції скаржник наполягає на тому, що складення щодо ОСОБА_1 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП та прийняття щодо нього постанови про накладення адміністративного стягнення за частиною 4 статті 126 КУпАП не є подвійним притягненням до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення.

Скаржник пояснює, що саме постанова серії ЕНА №3635697 від 10.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20400 грн, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП є законною, а протоколом лише зафіксовано факт виявлення ознак складу адміністративного правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП, який ще повинен розглянути Київський районний суд м. Одеси.

До того ж, скаржник указує, що за протоколом серії ЕПР1 №173806 від 14.11.2024 за частиною 5 статті 126 КУпАП Київський районний суд м. Одеси рішення не приймав та, відповідно, ОСОБА_1 до відповідальності за вказаною частиною статті 126 КУпАП не притягував.

Позивач та його адвокат не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони у справі не з`явилися для участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи свідчать про таке.

14.11.2024 о 21:15 год., в м. Одесі по проспекту Небесної Сотні, 118А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Infiniti JX35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 (справа №522/1629/24) та був зупинений поліцейськими УПП в Одеській області.

Після чого, заступник командира роти 2 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Попов В. В. склав стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №173806 за частиною 5 статті 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Даний протокол був направлений до Київського районного суду м. Одеси для розгляду та прийняття рішення.

У подальшому, заступник командира роти 2 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Попов В. В., виявивши помилку щодо неправильності складення 14.11.2024 матеріалів про адміністративне правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП, 10.12.2024 прийняв постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3635697 в розмірі 20400 грн, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Зміст даної постанови про накладення адміністративного стягнення від 10.12.2024 свідчить про те, що 14.11.2024 о 21:52 год. у м. Одесі, на вул. Небесної Сотні, біля будинку 118А водій ОСОБА_1 керував автомобілем Infinity JX 35 реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив пункт 2.1 Правил дорожнього руху та частину 4 статті 126 КУпАП.

Далі, 18.12.2024 Київський районний суд м. Одеси ухвалив постанову, якою справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 повернув до УПП в Одеській області для доопрацювання.

Київський районний суд м. Одеси указав, що матеріали справи не підтверджують повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке настає відповідальність згідно частини 5 статті 126 КУпАП.

Суд вважав, що дії ОСОБА_1 підлягають вірній кваліфікації за частиною 2 статті 126 КУпАП, оскільки останній був позбавлений права керування транспортним засобом постановою Приморського районного суду м. Одеси за частиною 3 статті 130 КУпАП.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила дорожнього руху) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За правилами частини 4 статті 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Санкція цієї частини статті 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, що у межах даної справи відсутнє подвійне притягнення до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналогічний принцип закріплений у статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №824/1164/18-а указував, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складення протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у рішенні від 27 жовтня 1999 року №9-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України (справа про депутатську недоторканність) зазначив, що поняття «притягнення до кримінальної відповідальності» не тотожне поняттю «кримінальна відповідальність», як і поняття «притягнення до юридичної відповідальності» не ідентичне поняттю «юридична відповідальність».

Норми Конституції України, зокрема, містять терміни: «за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність» (частина друга статті 60); «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення» та «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер» (стаття 61); «особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом» (частина перша статті 63), «незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності» (частина друга статті 68); «за посягання на честь і гідність Президента України винні особи притягаються до відповідальності на підставі закону» (частина друга статті 105); «за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності» (частина п`ята статті 129).

У контексті змісту положень названих статей Конституції України терміни «притягнення до юридичної відповідальності» та «юридична відповідальність» розмежовуються.

Притягнення до юридичної відповідальності передує юридичній відповідальності.

У згаданому рішенні Конституційний Суд України в аспекті порушених у конституційному поданні Міністерством внутрішніх справ України питань положення частини третьої статті 80 Конституції України розтлумачив так:

Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду.

Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину».

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мас право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Крім того, статтею 268 КУпАП регламентовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З системного аналізу наведених правових норм КУпАП слід дійти висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складення протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції або закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів установила, що 14.11.2024, після зупинки транспортного засобу Infiniti JX35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , поліцейський УПП в Одеській області Попов В. В. кваліфікував дії водія за частиною 5 статті 126 КУпАП, яка передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення, який направляється для розгляду до суду.

Після кваліфікації правопорушення інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №173806 за частиною 5 статті 126 КУпАП, а відтак як правильно зазначив суд першої інстанції, саме з цього часу почалась процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вказаний протокол був направлений до Київського районного суду м. Одеси для прийняття рішення.

Під час перебування даного протоколу на розгляді у Київському районному суді м. Одеси, поліцейський УПП в Одеській області Попов В. В. 10.12.2024 приймає постанову, якою накладає на ОСОБА_1 адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3635697 в розмірі 20400 грн, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Зміст цієї постанови свідчить про те, що вона прийнята за аналогічних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №173806 від 14.11.2024 за частиною 5 статті 126 КУпАП.

Отже, за вказаних обставин, слід констатувати, що суб`єкт владних повноважень не мав права, за наявності відкритого провадження по справі про адміністративне правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП, приймати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 4 статті 126 КУпАП, оскільки має місце подвійне притягнення до адміністративної відповідальності, що вірно указано судом першої інстанції.

В апеляції скаржник указує, що за протоколом серії ЕПР1 №173806 від 14.11.2024 за частиною 5 статті 126 КУпАП Київський районний суд м. Одеси рішення не приймав та, відповідно, ОСОБА_1 до відповідальності за вказаною частиною статті 126 КУпАП не притягував.

Відповідаючи на даний довід, колегія суддів указує таке.

По-перше, на момент прийняття спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 10.12.2024, Київський районний суд м. Одеси рішення по протоколу серії ЕПР1 №173806 від 14.11.2024 за частиною 5 статті 126 КУпАП не прийняв, а тому поліцейський не міг знати кінцевий результат вирішення справи.

По-друге, на місці зупинки транспортного засобу поліцейський вже визначився з кваліфікацією правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , а тому виправлення в подальшому своїх процесуальних помилок шляхом притягнення позивача до відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП є протиправним.

Варто також зазначити, що у пункті 110 рішення Великої Палати Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2016 року по справі «А та Б проти Норвегії» зазначено:

«Суд також переконливо підтвердив, що стаття 4 Протоколу № 7 не обмежується правом не бути покараним двічі, але поширюється і на право не піддаватися кримінальному обвинуваченню або засудженню двічі. Якби це було не так, то не було б необхідності використовувати слово «засуджений», а також слово «покараний», оскільки це було би дублюванням.

Таким чином, Суд підтвердив, що стаття 4 Протоколу № 7 застосовується навіть коли людина була притягнута до відповідальності в провадженнях, які не призвели до визнання винним у вчиненні правопорушення. Стаття 4 Протоколу № 7 містить три різних гарантії і встановлює, що за одне і те саме правопорушення ніхто не може бути (І) притягнутий до відповідальності, (II) засуджений, і (III) покараний».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляції та їх відображення у судовому рішенні, колегія суддів спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року).

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Розподіл судових витрат, з огляду на результат апеляційного оскарження, не передбачений.

Керуючись статтями: 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції, в особі Управління патрульної поліції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2025 року у справі за позовом адвоката Алексєєва Віктора Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, заступника командира роти 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Попова Владислава Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук