Справа № 200/689/25
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Справа№200/689/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №68 від 28.01.2025 року по заяві від 21.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 21.01.2025 року, зарахувати кожен повний рік роботи на провідних посадах як один рік 3 місяця із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8; зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202 періоди з 01.09.2002 року по 13.09.2005 року, 07.10.2005, з 01.01.2006 по 04.01.2006, 01.02.2006, з 20.03.2006 року по 25.03.2006 року, з 01.08.2008 по 10.10.2008 року, з 11.10.2008 року по 19.01.2009 року (провідна професія), з 26.01.2009 року по 04.02.2009 року (провідна професія), з 21.11.2018 по 26.11.2018, до страхового стажу періоди з 01.01.2004 року по 07.10.2004 року, з 11.06.2005 по 13.09.2005 року, 07.10.2005, 01.02.2006.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в строк подання відзиву на позовну заяву копію пенсійної справи, довідку форми ОК-5, розрахунок стажу ОСОБА_1 .

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 21.01.2025 року звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте відповідач рішенням від 28.01.2025 року №68 відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах - 25 років або на посадах працівників провідних професій - 20 років, не зарахувавши спірні періоди навчання та роботи до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202, а також не застосувавши Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8. Рішення відповідача №68 від 28.01.2025 року вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач 21.01.2025 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Під час розгляду поданих до заяви документів було встановлено, що вік позивача 38 років, страховий стаж позивача становить 20 років 3 місяці 8 днів, страховий стаж з урахуванням кратності становить 37 років 9 місяці 28 днів. Стаж роботи на підземних і відкритих гірничих роботах за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України становить: роботи підземні за постановою КМУ №202 від 31.03.1994 (25) - 22 роки 1 місяць 15 днів, в тому числі роботи підземні, провідні професії (20) 19 років 10 місяців 15 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. З урахуванням наведеного на підстави заяви та наданих документів, Головним управлінням 28.01.2025 винесено Рішення № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу на підземних роботах - 25 років або на посадах працівників провідних професій - 20 років.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 15 травня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 ), є особою, що претендує на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () є суб`єктом владних повноважень, органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

21.01.2025 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою №2540 про призначення пенсії за віком.

Судом встановлено на підставі диплома кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 від 01 лютого 2006 року, що ОСОБА_1 закінчив у 2006 році Красноармійський професійний будівельний ліцей і здобув професію електрослюсаря підземного, машиніста підземних установок.

Згідно додатку до диплома кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 навчався з 01 вересня 2002 по 01 лютого 2006 року у Красноармійському професійному будівельному ліцеї Донецької області за професією «Електрослюсар підземний, машиніст підземних установок».

Згідно додатку до диплома кваліфікованого робітника серії НОМЕР_4 від 01 лютого 2006 року Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 01 лютого 2006 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного третього розряду; машиніста підземних установок третього розряду.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_5 від 19.10.2004 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» у період з 11.10.2004 по 10.06.2005 року, а саме:

- у період з 11.10.2004 по 14.10.2004 року заняття в учбовому пункті;

- на підставі наказу №4620к від 25.11.2004 року прийнято учнем електрослюсаря чергового з ремонту обладнання поверхні на час практики;

- на підставі наказу 2642к від 22.06.2005 року звільнено за ст. 36 ч. 2 КЗпП України по закінченню строку практики.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_5 від 19.10.2004 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» у період з 14.09.2005 по 31.01.2006 року, а саме:

- у період з 14.09.2005 по 06.10.2005 року заняття в учбовому пункті;

- на підставі наказу № 4581к від 07.10.2005 року з 08.10.2005 року прийнято учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті на час практики;

- на підставі наказу № 46к від 05.01.2006 року переведено учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті на час практики;

- на підставі наказу № 465к від 01.02.2006 року звільнено за ст. 36 ч. 2 КЗпП України по закінченню строку практики.

Окрім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_5 від 19.10.2004 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» у період з 20.03.2006 по 09.09.2007 року, а саме:

- на підставі наказу № 1248к від 17.03.2006 року прийнято електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 4949к від 18.09.2007 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1 від 03 січня 2025 року, видана ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», відповідно до якої ОСОБА_1 у періоди з 14.09.2005 по 06.10.2005 року, з 08.10.2005 по 04.01.2006 року, з 05.01.2006 по 31.01.2006 року, з 20.03.2006 по 09.09.2007 року виконував на виробництві виробничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професіями, передбаченими Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 1.1а ПКМУ №36 від 16.01.2003 року, згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дані професії підтверджені результатами атестації робочих місць: наказ №1166 від 16.04.2002 року, №216/1 від 16.04.2007 року. Додаткові відомості: поверхневі роботи не виконував, оплата праці проводилася як підземному робочому, відпусткою без збереження заробітної плати не користувався, участі у страйках не брав, простої відсутні.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_5 від 19.10.2004 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Укрвуглебуд» у період з 01.08.2008 по 19.01.2009 року, а саме:

- на підставі наказу № 178/к від 01.08.2008 року прийнято учнем прохідника підземним з повним робочим днем у шахті на дільницю ПР-2 відокремленого підрозділу ВАТ «Укрвуглебуд»;

- на підставі наказу № 233/к від 10.10.2008 року переведено прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем на шахті на дільницю ПР-2 відокремленого підрозділу ВАТ «Укрвуглебуд»;

- на підставі наказу № 13/к від 19.01.2009 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Окрім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_5 від 19.10.2004 року, що ОСОБА_1 працює у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» у період з 26.01.2009 по 15.11.2009 року, а саме:

- на підставі наказу № 58кпр від 26.01.2009 року прийнято прохідником підземним з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 1700ок від 11.11.2009 року переведено прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 2464кп від 21.11.2018 року переведено учнем машиніста гірничих виїмкових машин підземним з повним робочим днем у шахті тимчасово на час практики по 28.01.2019.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №2 від 03 січня 2025 року, видана ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», відповідно до якої ОСОБА_1 у періоди з 26.01.2009 по 20.11.2018 року, з 21.11.2018 по 28.01.2019 року, з 29.01.2019 по теперішній час виконував на виробництві виробничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професіями, передбаченими Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 1.1а ПКМУ №36 від 16.01.2003 року, №461 від 24.06.2016 року, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дані професії підтверджені результатами атестації робочих місць: наказ №216/1 від 16.04.2007 року, №60/1 від 16.04.2012 року, №58/1 від 16.04.2017 року, №134 від 28.11.2022 року. Додаткові відомості: поверхневі роботи не виконував, оплата праці проводилася як підземному робочому, відпусткою без збереження заробітної плати не користувався, участі у страйках не брав. Простої: 07.2014 8 дн., 08.2014 4 дн.

28.01.2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 68 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що вік заявника складає 38 років. Страховий стаж особи становить 20 років 3 місяці 8 днів. Страховий стаж з урахуванням кратності - 37 років 9 місяців 28 днів. Стаж роботи на підземних і відкритих гірничих роботах за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України становить: роботи підземні за постановою КМУ №202 від 31.03.1994 (25) - 22 роки 1 місяць 15 днів, в тому числі роботи підземні, провідні професії (20) - 19 років 10 місяців 15 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: - за наданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди роботи. - за наданими документами до пільгового стажу зараховані всі періоди роботи. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення №68 від 28.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах - 25 років або на посадах працівників провідних професій - 20 років.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , наданого відповідачем, до страхового та пільгового стажу не зараховано період навчання з 01.01.2004 року по 07.10.2004 року, з 11.06.2005 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року, до пільгового стажу не зараховано періоди навчання з 01.09.2002 по 31.12.2004 року, з 08.10.2004 по 10.06.2005 року, періоди перебування в учбових пунктах з 01.01.2006 по 04.01.2006 року, з 20.03.2006 по 25.03.2006 року, з 26.01.2009 по 04.02.2009 року, з 21.11.2018 по 26.11.2018 року, період роботи з 01.08.2008 по 19.01.2009 року зараховано до пільгового стажу за Списком №1, періоди роботи 14.09.2005 по 06.10.2005 року, з 08.10.2005 по 31.12.2005 року, з 05.01.2006 по 31.01.2006 року, з 26.03.2006 по 09.09.2007 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, періоди роботи з 05.02.2009 по 20.11.2018 року, з 27.11.2018 по 28.01.2019 року, з 29.01.2019 по 03.01.2025 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди перебування у навчальних пунктах.

Отже, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через не зарахування до страхового та пільгового стажу певних періодів роботи, з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, передбаченої роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.

За частиною 1 статті 14 Закону «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

На підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінетом Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №202, підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу № 637).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі-Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В період з 26.01.1991 по 11.03.1994 на підставі постанови Верховної Ради України 12.09.1991 №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

В період з 11.03.1994 по 16.01.2003 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

В період з 03.08.2016 року - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №341.

Як визначено пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що визначені положеннями зазначеної статті, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів навчання в учбовому пункті у 01.01.2006 по 04.01.2006 року, з 20.03.2006 по 25.03.2006 року, з 26.01.2009 по 04.02.2009 року, з 21.11.2018 по 26.11.2018 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено вище на підставі відомостей трудової книжки позивача, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» (згодом ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» у періоди з 14.09.2005 по 31.01.2006 року, з 20.03.2006 по 09.09.2007 року, з 26.01.2009 року на посадах, у періоди з 01.01.2006 по 04.01.2006 року, з 20.03.2006 по 25.03.2006 року, з 26.01.2009 по 04.02.2009 року, з 21.11.2018 по 26.11.2018 року позивач проходив заняття в навчальних пунктах, при цьому, періоди з 14.09.2005 по 06.10.2005 року, з 08.10.2005 по 31.12.2005 року, з 05.01.2006 по 31.01.2006 року, з 26.03.2006 по 09.09.2007 року зараховано позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, а періоди з 05.02.2009 по 20.11.2018 року та з 27.11.2018 року по 03.01.2025 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, судом встановлено, на підставі довідок, виданих ПрАТ «ШУ «Покровське» 03 січня 2025 року № 1 та № 2, що у періоди перебування в навчальних пунктах позивач виконував роботи за професією, що передбачена Списком 1, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, згідно форми РС-право позивача зазначені періоди роботи не обліковуються як пільговий стаж.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано періоди з 01.01.2006 по 04.01.2006 року, з 20.03.2006 по 25.03.2006 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, та періоди з 26.01.2009 по 04.02.2009 року, з 21.11.2018 по 26.11.2018 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду навчання в Красноармійському професійному будівельному ліцеї Донецької області з 01.01.2004 по 07.04.2004 року, 11.06.2005 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року та до пільгового стажу періоду навчання в Красноармійському професійному будівельному ліцеї Донецької області з 01.09.2002 по 01.02.2006 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, позивач у період з 01.09.2002 по 01.02.2006 року навчався в Красноармійському професійному будівельному ліцеї Донецької області за професією «Електрослюсар підземний, машиніст підземних установок» та присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного 3 розряду, машиніста підземних установ 3 розряду, що підтверджено дипломом серії НОМЕР_3 від 01 лютого 2006 року та додатками до диплома кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_6 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право сформованої стосовно позивача, станом на 29.01.2025 року період навчання з 01.09.2002 по 31.12.2003 зараховано відповідачем до страхового стажу як навчання за фахом, а період з 08.10.2004 по 10.06.2005 року виключно до страхового стажу.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року №103/98-ВР (далі - Закон № 103/98-ВР) передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Відповідно до статті 18 Закону №103/98-ВР до професійно-технічних навчальних закладів належать, зокрема, професійно-технічні училища відповідного профілю та навчально-курсовий комбінат.

Згідно статтею 12 Закону №103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта здійснюється у закладах професійної (професійно-технічної) освіти за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.

Згідно статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання в професійно-технічному учбовому закладі зараховується в трудовий стаж учня, слухача, у тому числі в стаж роботи за фахом, яка надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу по придбаній професії не перевищує 3 місяці.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки позивача, що останнього з 20.03.2006 року, тобто протягом трьох місяців з дня закінчення навчання, прийнято ВАТ «Вугільна компанія «Красноармійська-Західна №1» на посаду електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті, яку віднесено до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до постанови КМУ від 16.01.2003 № 36 та постанови КМУ від 31.03.1994 № 202.

Оскільки позивач після закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі протягом трьох місяців був зарахований на роботу за професією, яка дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах та працював на такій посаді (за такою професією), відповідно, час навчання позивача підлягає зарахуванню у повному обсязі до страхового стажу та до стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу періоди навчання з 01.01.2004 по 07.04.2004 року, 11.06.2005 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, періоди з 01.09.2002 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи з 01.08.2008 по 19.01.2009 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено на відомостей трудової книжки позивача, що останній працював у період з 01.08.2008 по 19.01.2009 року у ВАТ «Укрвуглебуд» на посадах учня прохідника та прохідника підземного з повним робочим днем на шахті.

Судом встановлено, що насамперед записами у трудовій книжці підтверджується робота позивача на провідній професії прохідника.

Водночас, вказаний період зараховано відповідачем виключно до пільгового стажу позивача за Списком 1.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано зазначений період роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно застосування до спірних правовідносин Роз`яснення № 8 судом враховано висновки Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2024 року у справі № 200/1009/24.

Згідно із пунктом 5 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

На виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20 січня 1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

У листі від 2 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18, адресованому Пенсійному фонду України, Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 вересня 2018 року № 1209-27, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення № 8.

Колегія Верховного Суду у справі № 200/1009/24 суддів зазначила, що статтею 114 Закону № 1058 передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.

Стосовно посилань відповідача на дискреційні повноваження щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Європейський суд з прав людини Рішенням у справі «Круслена» від 24 квітня 1990 року зазначив, що «закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання».

Відповідно до п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, визначено наступне поняття дискреційних повноважень. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

При таких обставинах по цій справі суд не може перебирати повноваження Пенсійного фонду саме щодо призначення позивачу пенсії.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.01.2025 року, з урахуванням висновків суду.

Обраний спосіб захисту прав позивача не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача як територіального органу Пенсійного фонду України, оскільки у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень щодо повторного розгляду або не розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Стосовно посилань відповідача на те, що позовні вимоги повинні бути заявлені позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд зазначає наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії, зарахувавши до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а також не вчиняло протиправних дій щодо делегування розгляду документів позивачки, поданих для призначення пенсії, а тому відсутні правові підстави визнавати протиправними відповідні дії.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, частково задовольнивши адміністративний позов, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №68 від 28.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.01.2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання з 01.01.2004 року по 07.10.2004 року, з 11.06.2005 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 01.08.2008 по 19.01.2009 року, з 26.01.2009 по 04.02.2009 року, з 21.11.2018 по 26.11.2018 року, та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, періоди роботи з 01.01.2006 по 04.01.2006 року, з 20.03.2006 по 25.03.2006 року, та періоди навчання з 01.09.2002 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року, та застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №68 від 28.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (юридична адреса: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 21.01.2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання з 01.01.2004 року по 07.10.2004 року, з 11.06.2005 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 01.08.2008 по 19.01.2009 року, з 26.01.2009 по 04.02.2009 року, з 21.11.2018 по 26.11.2018 року, та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, періоди роботи з 01.01.2006 по 04.01.2006 року, з 20.03.2006 по 25.03.2006 року, та періоди навчання з 01.09.2002 по 13.09.2005 року, 07.10.2005 року, 01.02.2006 року, та застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (юридична адреса: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 04 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова