Справа № 380/2498/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2498/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у формуванні подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна;

- зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 19 717,79 грн збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого згідно з квитанцією № 981910126 від 19.09.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 19.09.2024 року уклала договір купівлі-продажу квартири та, виконуючи вимоги щодо нотаріального посвідчення угоди, сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 19 717,79 грн. Посилаючись на положення пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», позивач стверджує, що придбавала житло вперше, а отже мала право на звільнення від сплати цього збору. Оскільки збір було сплачено помилково, позивач звернулася до відповідача із заявою про його повернення, проте отримала необґрунтовану, на її думку, відмову. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути сплачені кошти.

Ухвалою від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подав відзив (заперечення) на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав.

Зазначив, що позивачем разом із заявою про повернення коштів не було надано повного пакету документів, що підтверджують факт придбання житла вперше відповідно до вимог Порядку № 1740 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 866), зокрема, даних щодо невикористання житлових чеків для приватизації.

Також відповідач вважає, що перевірка права на звільнення від сплати збору мала здійснюватися нотаріусом під час посвідчення договору, а не пенсійним органом, та висловив сумнів у достатності даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для підтвердження факту придбання житла вперше.

З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

19.09.2024 року ОСОБА_1 , надалі Позивачем, укладено Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Моргуном О.С. та зареєстрований у реєстрі за № 63023419.

З метою забезпечення відповідної нотаріальної дії а також подальшої державної реєстрації набуття права власності на житло ОСОБА_1 було сплачено на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Львівській області 19 717,79 грн. збору з операції придбання (купівлі - продажу) нерухомого майна, про що видано квитанцію АТ «ОсвіоБанк» від 19.09.2024 року № 981910126.

Як вбачається з п.12,13 згаданого Договору купівлі-продажу квартири такий збір є збором на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна та становить 1% від вартості майна.

Водночас, з врахуванням вимог п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» Позивач є особою, яка має право на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, адже є особою, яка набуває житло вперше.

03.01.2025 року Позивач звернувся до Відповідача, з письмовою заявою про повернення збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сплаченого з операції купівлі-продажу, у якій обґрунтував своє право на звільнення від сплати пенсійного збору з відповідної операції купівлі житла та просив повернути безпідставно отримані кошти.

Однак листом від 15.01.2025 у поверненні сплачених коштів Відповідачем було відмовлено, з підстав відсутності достатніх доказів для безспірного підтвердження того, що Позивачем раніше не використовувалося право на безоплатну приватизацію нерухомого майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, бажаючи захистити свої законні права Позивач вирішив звернутися з цим позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998 (далі Порядок).

Згідно з абз. 1 п. 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. п. 15-2, 15-3 Порядку, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №866 «про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарської операції» від 23.09.2020, яка набрала чинності 26.09.2020 Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах в і г пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, законодавством встановлено винятки із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Зміни, внесені Постановою №866 до Порядку № 1740, не позбавляють ГУ ПФУ у Львівській області обов`язку щодо повернення позивачу безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, доказів зворотного до матеріалів справи не надано.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 19.09.2024 року придбала квартиру у АДРЕСА_2 . (а.с. 8) та сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 19 717,79 грн (а.с. 10). 03.01.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення помилково сплаченого збору, обґрунтовуючи своє право на звільнення фактом першого придбання житла (а.с. 13). Листом від 15.01.2025 відповідач відмовив у поверненні коштів з підстав відсутності доказів невикористання позивачем права на безоплатну приватизацію (а.с. 14).

На підтвердження факту придбання житла вперше позивачем надано до суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 9), згідно якої за позивачем не зареєстровано права власності на інше житло до моменту укладення договору від 19.09.2024 року. Також позивачем надано довідку про те що не подавались списки на приватизацію та довідка про те що не зареєстрована за іншими адресами (а.с. 11-12).

Суд вважає, що надані позивачем докази, зокрема інформація з Державного реєстру речових прав, є належним та достатнім підтвердженням факту придбання житла вперше. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача або свідчили про наявність у неї у власності іншого житла до 19.09.2024 року.

Щодо процедури повернення коштів, пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково сплачених зборів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Таким органом щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є Пенсійний фонд України та його територіальні органи. Отже, саме на ГУ ПФУ у Львівській області покладено обов`язок, за наявності підстав, сформувати та подати до органу Казначейства подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору.

Щодо аргументів відповідача про відсутність доказів невикористання права на приватизацію, суд зазначає наступне. За відсутності чіткого та єдиного механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше (на що вказував і сам Пенсійний фонд у зверненні до КСУ, Ухвала №29-у/2000 від 23.03.2000), саме держава в особі її уповноважених органів несе ризики, пов`язані з такою невизначеністю.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (принцип "належного урядування", справи Лелас проти Хорватії, Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки та ін.), ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Отже, за наявності доказів відсутності зареєстрованого права власності на житло (інформація з ДРРП), необґрунтоване вимагання додаткових доказів (зокрема, щодо приватизації) та відмова у поверненні збору є покладанням негативних наслідків недосконалості процедури на громадянина, що є неприпустимим.

Посилання відповідача на те, що перевірку мав здійснити нотаріус, не скасовує обов`язку відповідача повернути помилково сплачені кошти за наявності підстав. Дії нотаріуса не є предметом розгляду у цій справі.

Таким чином, покликання відповідача на неможливість перевірки інформації та відсутність певних довідок як на підставу для відмови позивачці у поверненні помилково сплаченого збору є необґрунтованими. Суд доходить висновку, що позивач довела своє право на звільнення від сплати збору, збір сплачено помилково, а відмова відповідача є протиправною.

Суд при вирішенні справи враховує аналогічну правову позицію, викладену Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.01.2018 у справі № 819/1498/17, від 31.01.2018 у справі № 819/1667/17, від 20.03.2018 у справі № 819/1249/17, від 19.06.2018 у справі № 607/14722/16-а, від 13.12.2018 у справі № 813/969/17.

З урахуванням вищевикладеного, для ефективного захисту прав позивача адміністративний позов належить задовольнити повністю шляхом визнання протиправною відмови відповідача та зобов`язання його сформувати та подати подання до органу Казначейства про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 19 717,79 грн, сплаченого згідно з квитанцією № 981910126 від 19.09.2024.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України належить стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 968, 96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 132, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у формуванні подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

3. Зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 19 717,79 грн збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого згідно з квитанцією № 981910126 від 19.09.2024.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 968, 96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.04.2025.

Суддя Коморний О.І.