Справа № 160/13821/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/13821/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року (суддя Рянська Вікторія В`ячеславівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 23.04.2024 № 04 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.05.2024 № 04; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період її навчання з 01.09.1979 до 30.06.1983 та періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , та призначити пенсію за віком з дати набуття права - з 12.05.2024.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 04 від 03.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області: зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її навчання з 01.09.1979 до 30.06.1983 та періоди її роботи згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , заповненій вперше 20.12.1982; повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.04.2024 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.04.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та прийнято рішення № 04 від 23.04.2024 про відмову у призначенні пенсії.

За результатами розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 20.12.1982 у зв`язку з відсутністю підтвердження зміни прізвища ( ОСОБА_2 ), та період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_3 від 22.06.1983 у зв`язку з виправленням, яке не завірено в установленому порядку.

ОСОБА_1 26.04.2024 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком, до якої додала, у тому числі, архівну довідку Фахового коледжу зварювання та електроніки імені Є.О. Патона № 571 від 22.04.2024.

Заяву було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким за результатами її розгляду прийнято рішення № 04 від 03.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. У рішенні зазначено, що пенсійний вік становить 60 років, вік заявниці 59 років 11 місяців 14 днів, страховий стаж 26 років 02 місяці 01 день. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 20.12.1982 та період навчання з 01.09.1979 до 30.06.1983 згідно з довідкою № 571 від 22.04.2024, оскільки відсутній документ про зміну прізвища зі « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 »; період роботи з 01.01.2024 до 31.03.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків.

Вважаючи протиправними вказані рішення, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам сторін, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 рокі

Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не зараховано позивачеві період роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 20.12.1982, оскільки відсутній документ про зміну прізвища зі « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Суд встановив, що на першій сторінці трудової книжки НОМЕР_2 від 20.12.1982 в графі прізвище містить такі записи: « ОСОБА_3 » (закреслено), « ОСОБА_4 » (закреслено), « ОСОБА_5 ».

Станом на час початку ведення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Пункт 2.12 Інструкції № 162 передбачав, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.

Надалі порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно з підпунктами 2.11- 2.13 Інструкція № 58, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

При цьому відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні норми містяться й у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301, якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем до матеріалів справи додано наступні документи:

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 № НОМЕР_4 від 06.06.1964;

- копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 05.05.1988, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано, про що складено актовий запис № 64 від 05.05.1988;

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого повторно 05.03.1992, відповідно до якого ОСОБА_7 є батьком, а ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копію свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 05.03.1992 в якому зазначено, що після реєстрації 20.04.1991 шлюбу з ОСОБА_10 присвоєно ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Січкареве Новомосковського району Дніпропетровської області, прізвище « ОСОБА_5 ». Копію свідоцтво серії НОМЕР_8 про зміну прізвища ОСОБА_8 на « ОСОБА_5 »;

- копію паспорта громадянки України серії НОМЕР_9 , виданим 20.04.1998, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Січкареве Новомосковського району Дніпропетровської області. У паспорті містяться відомості про реєстрацію шлюбу 20.04.1991 з ОСОБА_10 відділом ЗАГС м. Удомля Тверської області.

Таким чином з поданих документів можливо встановити, що позивач мала прізвища « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 » , « ОСОБА_5 ».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, адже відповідачем не доведено, що записи трудової книжки НОМЕР_2 від 20.12.1982 містять недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 .

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду її навчання з 01.09.1979 до 30.06.1983 у Дніпропетровському зварювальному технікумі ім. Є.О. Патона згідно з дипломом НОМЕР_3 від 22.06.1983, колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Подана позивачем архівна довідка Фахового коледжу зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона № 571 від 22.04.2024 містить інформацію, зокрема, про зміну прізвища позивача зі « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » у зв`язку з укладенням шлюбу.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 04 від 03.05.2024.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року в адміністративній справі № 160/13821/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 03 квітня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 03 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров