Справа № 320/46/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 березня 2025 року Справа 320/46/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про зобов`язання вчинити певні дії.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2025 року, зазначена вище справа була розподілена судді Кальнику В.В.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначається, в тому числі, зміст позовних вимог.

Способи судового захисту визначені в статті 5 КАС України.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно частини 1 статті 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

У даному випадку, позивачем в позовній заяві зазначено позовну вимогу: «змусити відповідача ДЕРЖАВНЕ БЮРО РОЗСЛІДУВАНЬ надати мені інформацію про те що вирішив суд з військовослужбовецем 9 роти 3 батальону військової частини НОМЕР_1 якого звуть Денис позивний якого ОСОБА_2 у зв`язку з тим що він агресивно поводився у відношенні до мене.».

Дослідивши подану позовну заяву, суд приходить до висновку, що зміст вимог не узгоджується з приписами статті 5 КАС України, оскільки вимоги до відповідача мають містити вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, про визнання його рішення (дій, бездіяльності) протиправними.

Разом з тим, не наводячи вимог про визнання рішення (дій, бездіяльності) відповідача протиправними, заявник не дає можливості суду встановити, чи були порушені права, свободи або її законні інтереси; ким та яким чином таке порушення вчинене, яке саме право, свобода або законний інтерес позивача підлягають захисту і в який спосіб.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 46 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач, при цьому згідно з ч. ч. 4 , 5 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом, водночас, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Пунктами 4, 5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач просить суд «змусити відповідача ДЕРЖАВНЕ БЮРО РОЗСЛІДУВАНЬ надати мені інформацію про те що вирішив суд з військовослужбовецем 9 роти 3 батальону військової частини НОМЕР_1 якого звуть Денис позивний якого ОСОБА_2 у зв`язку з тим що він агресивно поводився у відношенні до мене.».

Однак, не зважаючи на заявлені позовні вимоги до Державного бюро розслідувань, позивачем не було зазначено Державне бюро розслідувань в якості відповідача.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем до позовної заяви не надано належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів звернення його до будь-якого суб`єкта владних повноважень, як і доказів того, що він відмовляв у задоволенні вимог його звернення.

Тобто, позивачем не надано доказів порушення таким відповідачем його прав, які підлягали би захисту у порядку адміністративного судочинства.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі № 815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України:

"…для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів".

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, у разі пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення до суду з цим позовом, позивачу слід також подати до суду заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 169 КАС України позовну заяву залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву - залишити без руху.

Встановити позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- позовної заяви із уточненням суб`єктного складу сторін, з формулюванням позовних вимог відповідно до ст. 5 КАС України та їх оформлення відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України (у кількості примірників відповідно до кількості учасників справи), з обґрунтуванням правових обставин пред`явлення позову;

- належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів звернення позивача до суб`єкта владних повноважень про захист своїх порушених прав та відмови у його задоволенні, до якого пред`явлено відповідні вимоги, засвідчених належним чином відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України;

- заяви про поновлення такого строку та доказів поважності причин його пропуску або доказів на підтвердження дотримання такого строку, у разі пропуску шестимісячного строку на звернення до суду з даним позовом .

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.Ухвала набирає законної сили згідно зі ст. 256 КАС України.

Суддя В.В. Кальник