Справа № 420/31210/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/31210/24
Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару UA500050/2024/000041/2 від 13.06.2024р. та картку відмови №UA500050/2024/000290 від 13.06.2024р.,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024р. ПП «АЛЬФА ЛЮКС» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, у якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару UA500050/2024/000041/2 від 13.06.2024р. та картку відмови №UA500050/2024/000290 від 13.06.2024р..

В обґрунтування позовних вимог ПП «АЛЬФА ЛЮКС» зазначило, що під час переміщення товару через митний кордон України підприємством до Одеської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Проте за результатами митного оформлення митним органом 13.06.2024р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500050/2024/000041/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2024/000290.

Позивач із рішеннями митного органу не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, оскільки документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 МКУ, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню.

Посилаючись на вказане, підприємство просило позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів UA500050/2024/000041/2 від 13.06.2024р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації №UA500050/2024/000290 від 13.06.2024р..

Стягнуто з Одеської митниці на користь ПП «АЛЬФА ЛЮКС» за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 7 393,86грн..

Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган, приймаючи оскаржувані рішення, діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товарів, а митницею не надано їм належної оцінки та визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 14.10.2010р. ПП «АЛЬФА ЛЮКС» () зареєстровано як юридична особа, основним видом діяльності є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

25.01.2024р. компанія MUTLUCAN TUZ MADENCILIK INS TUR. OTOM. PET. NAK. SAN. VE TIC. A.S. (продавець) та ПП «АЛЬФА ЛЮКС» (покупець) уклали Контракт №25/01, відповідно до п.1.1 якого, Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити сіль згідно рахунків (а.с.14-17).

12.06.2024р. митний брокер ПП «АЛЬФА ЛЮКС» для здійснення митного оформлення товару: Сіль морська подвійного промивання для промислової переробки: Double washed Sea Salt 251 100,00кг, 186 біг-бегів по 1 350кг. Торговельна марка MUTLUCAN. Виробник: MUTLUCAN TUZ MADENCILIK INS TUR. OTOM. PET. NAK. SAN. VE TIC. A.S. Країна виробництва Туреччина. Місць 186 5Н великі мішки, подав до Одеської митниці МД за №24UA61U0 (а.с.12-13).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією представником позивача подані документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №25/01 від 25.01.2024р.; рахунок (Соmmercial Invoice) №МТІ035 від 30.05.2024р.; пакувальний лист (Packing List) від 30.05.2024р.; платіжну інструкцію про оплату товару №298 від 23.05.2024р.; платіжну інструкцію про оплату товару №302 від 29.05.2024р.; оборотну-сальдову відомість по рахунку 632 від 14.05.2024р.по 30.06.2024р.; договір фрахтування №06/05-2 від 6.05.2020р.; рахунок на оплату послуг фрахтування №2024/46 від 4.06.2024р.; платіжну інструкцію про оплату послуг фрахтування №313 від 5.06.2024р.; експортну декларацію країни виробника №24411800ЕХ00000911 від 31.05.2024р.; та інші документи, що зазначені митним органом у спірному рішенні та картці відмови.

12.06.2024р. Одеською митницею відправлено повідомлення декларантові, у якому зазначено, що подані товариством документи містять розбіжності, зокрема:

1) в ЕМД в графі 20 умови поставки зазначено як FOB BARTIN Port, хоча згідно загальновизнаних правил інтерпретації INKOTERMS має бути зазначено географічний пункт призначення товару, згідно з чим розраховується транспортування;

2) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.3.3 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у зовнішньо-економічному договорі (контракту) купівлі-продажу товарів від 25.01.2024р. №25/01 підпис Продавця відрізняється від відповідних підписів під інвойсом та пакувальним листом, що може вказувати на підробку вказаних документів;

4) сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях.

Разом з цим, зобов`язано декларанта протягом 10 календарних днів надати додаткові документи відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.101).

У відповідь на повідомлення відповідача декларантом надіслано лист за №2-13 від 13.06.2024р. (а.с.57-59).

13.06.2024р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2024/000041/2 (а.с.10) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2024/000290 (а.с.11).

Позивач не погоджується із вказаним рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийнятих спірних рішень, з урахуванням підстав, з якими позивач просить визнати їх протиправними та незаконними, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.п.23,24 ст.4 МКУ встановлено, що митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МКУ, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 МКУ передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

У той же час, відповідно до ч.5,6 ст.53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставами для здійснення відповідачем коригування митної вартості стало те, що подані позивачем документи містять розбіжності, зокрема:

1) в ЕМД в графі 20 умови поставки зазначено як FOB BARTIN Port, хоча згідно загальновизнаних правил інтерпретації INKOTERMS має бути зазначено географічний пункт призначення товару, згідно з чим розраховується транспортування;

2) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.3.3 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у зовнішньо-економічному договорі (контракту) купівлі-продажу товарів від 25.01.2024р. №25/01 підпис Продавця відрізняється від відповідних підписів під інвойсом та пакувальним листом, що може вказувати на підробку вказаних документів;

4) сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях.

Щодо доводів контролюючого органу, що в ЕМД в графі 20 умови поставки зазначено як FOB BARTIN Port, хоча згідно загальновизнаних правил інтерпретації INKOTERMS має бути зазначено географічний пункт призначення товару, згідно з чим розраховується транспортування, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 Контракту за №25/01 від 25.01.2024р. за даним Контрактом Товари поставляються окремими партіями згідно інвойсів (згідно Інкотермс-2010, умови поставки FOB).

Термін FOB Інкотермс 2010 означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. За вказаних обставин витрати на транспортування товару несе покупець товару.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що сторони визначили порт відвантаження - BARTIN, про що зазначено в комерційному інвойсі №МТІ035 від 30.05.2024р., пакувальному листі від 30.05.2024р., комерційному рахунку-фактурі, прайс-листі виробника від 1.05.2024р.. Отже, сторонами у відповідності до правил INKOTERMS вказано конкретний географічний пункт (порт ВARTIN), в якому продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо транспортування вантажу.

Щодо відсутності інформації про вартість упаковки, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 5.1, 5.4 Контракту за №25/01 від 25.01.2024р. передбачено, що упаковка та маркування продукції обов`язком Продавця. Вартість упаковки, маркування та робіт, пов`язаних із пакуванням, включена у вартість Товару (а.с.15).

Отже, згідно із зовнішньоекономічним договором ціна Товару вже включає в себе вартість упаковки, маркування та робіт, пов`язаних із пакуванням, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами ч.10 ст.58 МКУ ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Більше того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої Декларантом, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Щодо тверджень митного органу про те, що у зовнішньо-економічному договорі (контракту) купівлі-продажу товарів від 25.01.2024р. №25/01 підпис Продавця відрізняється від відповідних підписів під інвойсом та пакувальним листом, що може вказувати на підробку вказаних документів, апеляційний суд зауважує, що відповідачем не вказано яким саме чином вказане впливає на визначення митної вартості товару.

Як встановлено судовою колегією, підписи Продавця у Контракті за №25/01 від 25.01.2024р., комерційному інвойсі №МТІ035 від 30.05.2024р., пакувальному листі від 30.05.2024р. візуально схожі та завірені печаткою компанії MUTLUCAN TUZ MADENCILIK INS TUR. OTOM. PET. NAK. SAN. VE TIC. A.S.

Колегія суддів зауважує, що фізичні особи виконують графічне зображення підпису виключно на власний розсуд, при цьому, документи не втрачають юридичної сили, якщо підпис однієї особи на документах візуально відрізняється.

Будь-яких доказів з цього приводу, окрім припущень митного органу, матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає вказаний довід необґрунтованим.

Також контролюючим органом у спірному рішенні про коригування митної вартості вказано, що сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях.

Надаючи оцінку вказаному, судова колегія зазначає, що висновки митного органу щодо того, що сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальним витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях є лише суб`єктивними припущеннями.

При цьому, митний орган не вказує джерело, на підставі якого робить вищезазначений висновок. Посилання Одеської митниці на те, що транспортні витрати є нижчими порівняно і мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях, то судова колегія зазначає, що в рішенні відсутні жодні докази та пояснення щодо такого заниження.

На підставі вказаного, судова колегія погоджується із доводами позивача щодо того, що різні суми витрат на перевезення вантажу за межами митної території України і на митній території України зумовлена різною вартістю пального, відрядними витратами водію, простоями на переходах, платними дорогами, сумами податків, які нараховуються перевізником, наявністю, інших вантажів до перевезення. Слід звернути увагу на те, що перевізник самостійно визначає розмір транспортних витрат по маршруту перевезення.

Як вбачається із матеріалів справи, що для підтвердження витрат на транспортування позивачем відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подано транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, зокрема: договір фрахтування за №06/05-2 від 6.05.2020р. (а.с.27-29), інвойс за №2024/46 від 4.06.2024р., платіжну інструкцію про оплату послуг фрахтування за №313 від 5.06.2024р. (а.с.33).

Окрім того, оскільки перевезення товару здійснювалось перевізником на договірних засадах, вартість транспортування була визначена і документально відображена у рахунку - фактурі перевізника.

Відповідно до приписів ст.53 МКУ вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.

Апеляційний суд зазначає, що наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Митний кодекс України також не визначає виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем документи є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Отже, допустимими доказами підтвердження транспортних витрат можуть бути будь-які документи, які містять інформацію про вартість послуг перевізника та або експедитора. Такими документами можуть бути, зокрема довідки про вартість транспортних витрат, рахунки на оплату вартості транспортування оцінюваного товару, платіжні документи тощо.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія вважає, що митним органом безпідставно вказано на розбіжності у документах, що підтверджують витрати на транспортування, оскільки їх розмір узгоджується сторонами договору.

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем для митного оформлення товару документи відповідають вимогам ч.2 ст.53 МКУ, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару, та підтверджують митну вартість товару, задекларовану у митній декларації.

Що стосується обраного митним органом методу митної вартості, то судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом ст.64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 МКУ прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Оскільки раніше суд дійшов висновку про відсутність у спірному випадку підстав для коригування митної вартості, то і обрання відповідачем резервного методу замість обраного позивачем є необґрунтованим.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №820/17417/14, від 4.09.2018р. у справі №818/1186/17.

Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування додаткового методу визначення митної вартості товару.

При цьому, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої підприємством митної вартості товару, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ПП «АЛЬФА ЛЮКС» та скасування спірних рішень митного органу.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

О.А. Шевчук