Справа № 420/38572/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 року не в повному обсязі;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 р. у розмірі 30 000 гривень з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.10.2024 було подано адвокатський запит №177 в інтересах позивача до військової частини НОМЕР_2 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. 09.12.2024 року позивач отримав відповідь від військової частини НОМЕР_2 №0666/35/8292 від 09.11.2024 року яка зокрема містила в собі грошові кратки позивача від військової частини НОМЕР_2 . З відповіді Позивачу стало відомо, що з ним не було проведено повного розрахунку по грошовому забезпеченню, зокрема щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень за лютий та березень 2022 року та встановлено, що виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30 000 грн. пропорційно дням участі з 24.02.2022 по 28.02.2022 року. Таким чином, відповідачем було нараховано і виплачено лише 5357,14 грн. за лютий 2022 року та в подальшому будь-якої доплати здійснено не було. З огляду на вказане позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що фактично воєнний стан в країні був введений 24.02.2022, на підставі указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні». За лютий місяць 2022 року, ОСОБА_1 було виплачено 5 357,14 грн. Дана інформація також підтверджується та не заперечується Позивачем. Відповідач вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій та неупереджено.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що позивачеві за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби в розмірі 5357,14 грн., що визнано позивачем та відповідачем по справі.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Однак позивач не погоджується з вказаним розміром виплаченої винагороди та вважає, що має право на отримання за лютий 2022 року додаткової грошової винагороди в розмірі 30000 грн.

В контексті наведеного суд зауважує, що п. 1 постанови №168 неодноразово змінювався, зокрема, постановою КМУ від 07.08.2022 №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - постанова №793), якою визначено в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінити словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Постанова №793 набрала чинності 19.07.2022, однак в п. 2 постанови №793 передбачено, що цей нормативно-правовий акт застосовуються з 24.02.2022.

Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22 зазначила, що зміст внесених постановою № 793 змін до постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30000 гривень щомісячно не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Також, Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 по справі №440/6106/22 зазначив про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про те, що позивач набула право на отримання додаткової винагороди поліцейським у період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн щомісячно під час проходження служби у лютому та березні 2022 року згідно Постанови № 168, з огляду на те, що суди не застосували до спірних правовідносин Постанову №168 у редакції постанови №793, яка встановлює інші умови виплати додаткової винагороди у період дії воєнного стану (розмір винагороди до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць). Верховний Суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду, встановлену Постановою №168, за фактично відпрацьований час у період з 24.02.2022 по 28.02.2022, а саме 5 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час виплати позивачеві додаткової винагороди за лютий 2022 року діяв на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.