Справа № 390/2656/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2025 року м.Дніпросправа № 390/2656/24 2-а/390/31/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2025 року у справі №390/2656/24 (2-а/390/31/24) (суддя Гершкул І.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії АВ №00002682 від 12.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

В позовній заяві позивач зазначав, що відповідачем при винесенні оскарженої постанови не враховано, що перевезення вантажу здійснювалося автопоїздом у складі тягача та спеціалізованого напівпричепа н/пр-контейнеровоза, для якого максимальна дозволена маса складає 42 тони, а не 40 тон, як помилково вказала уповноважена особа відповідача в оскарженій постанові. Крім того, звертав увагу, що вантаж, який перевозився, був не у контейнері, а у змінному кузові, який прирівнюється до контейнерів.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2025 року в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, ним була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що на підтвердження своєї правової позиції він надавав суду документальний доказ, а саме свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу та причепу, з яких чітко вбачалось відповідність категорії та типу транспортних засобів вимогам п. 22.5 ПДР України, де і зазначено про градацію нормативно допустимих обмежень в залежності від категорії та типу причепу та транспортного засобу. Наполягає, що наявність маркування є другорядним у порівнянні з відомостями з офіційного документу. Суд прийшов до хибного висновку, що категорія та тип транспортного засобу позивача мають нормативне вагове обмеження 40 тон лише тому, що відсутнє маркування на причепі.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права. Просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Вказує на те, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які у випадку, якщо вони не перевищують нормативно вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Таке перевищення було встановлено з урахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу позивача, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.11.2024 року винесено постанову серії АВ №00002682 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорту, зафіксоване в автоматичному режимі, згідно якої 11.11.2024 року о 16.04.год., за адресою: Н-01, на 198 км. +300 м. Черкаська область, зафіксовано транспортний засіб марки MAN TGX 18.400, номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,03 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон., чим вчинено правопорушення, передбачене ст.132-1 ч.2 КУпАП.

У постанові наведено фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 шт., спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2 3910 мм, 2-3 5760 мм, 3-4 1310 мм, 4-5 1310 мм; навантаження на вісь 1 7650 кг, 2 11700 кг, 3 9000 кг, 4 9050 кг, 5 9300 кг; загальна маса 46700 кг; виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса 42030 кг. Постанова містить відомості про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, WIM 9, WIM 9, свідоцтво про повірку технічного засобу № 13-21/000206, строк дії до 03.10.2025 року, №35-02/4095, строк дії до 07.10.2025 року (а.с.16-17).

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СТР № НОМЕР_2 транспортний засіб марки MAN TGX 18.400 номерний знак НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем (а.с.18-19).

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб марки Berger Sapl 24LT, номерний знак НОМЕР_4 , є спеціалізованим напівпричепом Н/ПР контейнеровозом, переобладнаним для превезення контейнерів типу 1А або 1С (а.с. 20-21).

Згідно товарно-транспортної накладної № 000029739 від 10.11.2024 вага автомобіля MAN TGX 18.400, номерний знак НОМЕР_1 , разом із причепом марки Berger Sapl 24LT, номерний знак НОМЕР_4 , з вантажем становить 42640 кг. (а.с.22).

З долучених до позову фото транспортного засобу MAN TGX 18.400, номерний знак НОМЕР_1 , має дві осі, а причеп Berger Sapl 24LT, номерний знак НОМЕР_4 , має три осі (а.с.24).

Позивач, вважаючи постанову протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку, що обставини, зазначені в постанові про адміністративне правопорушення, знайшли своє підтвердження, а відповідач при ухваленні спірної постанови діяв в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353-ХІІ), відповідно до частини першої статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною четвертою статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У розумінні Закону № 2344-ІІІ великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до статті 33 Закону України Про автомобільні дороги від 08 вересня 2005 року № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом б пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено нормативні вагові параметри транспортних засобів, рух яких допускається, у разі, коли їх параметри не перевищують визначеного.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року (далі Порядок № 1174).

Пунктом 7 Порядку № 1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 229 КУпАП посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Частиною першою статті 279-5 КУпАП передбачено, що в разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності за даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, встановлюють відповідальну особу, зазначену в частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Подані відповідачем до матеріалів справи метадані, на підставі яких сформовано оскаржену в цій справі постанову, містять найменування засобу вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр); найменування автомобільної дороги загального користування; дані про максимальне дозволене навантаження на вісь, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу.

Оскаржена позивачем постанова містить виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги (42030кг).

Відтак, оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення містить усі складові, необхідні в достатній мірі для його кваліфікації, зокрема, повну масу транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, тому є вірними висновки суду першої інстанції про доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що всі необхідні відомості для визначення складу правопорушення містяться в метаданих, на підставі яких сформовано оскаржену в цій справі постанову. Крім того, власне постанова містить фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу.

Зафіксований факт вчинення правопорушення та постанова містить інформацію про 5 вісей, а також фотофіксацію транспортного засобу як тягача, так і причепу.

Надаючи оцінку доводам скаржника, що транспортний засіб є контейнеровозом, та, відповідно, має більшу дозволену вагу, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки Berger Sapl 24LT, номерний знак НОМЕР_4 , є спеціалізованим напівпричепом Н/ПР контейнеровозом, переобладнаним для превезення контейнерів типу 1А або 1С, маса без навантаження становить 3800 кг, повна маса становить 35000 кг (а.с. 20-21).

Згідно з п.22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси для комбінованих транспортних засобів: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення).

У відповідності до п.1.5 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наземними транспортними засобами визнаються пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Стаття 1 Закону №2344-III установлює, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричепом є причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У ст.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затв. наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363) визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей та (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно із інструкцією відносно його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

Сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та являються транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак, відносяться до категорії вантажних автомобілів.

Наведене кореспондується із п.2.13 ПДР України, відповідно до якого транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Аналіз вищевказаних норм в сукупності дає підстави вважати, що повна маса 42 т, згідно із п.22.5 ПДР України, дійсно встановлена у разі здійснення перевезення вантажу в одному або більше контейнерах або в змінних кузовах.

Водночас, у Правилах №363, дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

При цьому, означеними вище Правилами наведено визначення: вантажний контейнер - це одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до пп.17.1-17.5 Правил №363, універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.

Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам, вантажоодержувачам і призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, які належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

При цьому, номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. Разом з цим, обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

Відповідно до вимог п.17.15 Правил №363, після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Однак, у матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом позивача, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних контейнерах, згідно з їх призначенням. Позивачем також не надано доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням.

Пунктом 15 Правил перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. за №644) передбачено, що спеціалізовані великовантажні контейнери: рефрижераторні (ізотермічні), танки-контейнери (контейнери-цистерни), хопери-контейнери повинні відповідати вимогам міжнародного стандарту ІСО. На них повинні бути нанесені такі трафарети: - код власника і номер контейнера; - код країни, код типорозміру контейнера; - маса брутто і власна маса контейнера; - табличка про допущення контейнера до експлуатації за умовами безпеки згідно з ГОСТ-25588-83; - табличка про допущення перевезення вантажів за митними печатками та пломбами згідно з ГОСТ-25588-83; - дата чергового планового ремонту.

У свою чергу, позивачем не надані суду докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю його транспортним засобом здійснювалися безпечні вантажні перевезення в спеціалізованих контейнерах, згідно з їх призначенням.

Судом було встановлено, що товарно-транспортна накладна містить інформацію щодо товару, який перевозився. Однак, ТТН не містить номера контейнера і відправницького контрольного знаку, як того вимагають Правила № 363, що не дає можливість дійти висновку, що транспортний засіб використовувався для перевезення сипучого вантажу в контейнері.

Крім того, з фотодоказів правопорушення, вказаних в постанові та розміщених на відповідному Інтернет сайті встановлено, що транспортний засіб не обладнаний розпізнавальними знаками відповідно до п.30.3 Правил дорожнього руху України, маркуванням та номерами, відповідно до положень ч. 17.4 Правил № 363, які ідентифікують їх, як автопоїзд, який перевозить контейнери.

Саме по собі зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії "спеціалізованого напівпричепу н/пр контейнеровоз для перевоза контейнерів 1А або 1С " не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалося у контейнері.

Таким чином, позивач здійснював вантажні перевезення транспортними засобами, які не є контейнеровозами в розумінні вищезазначених норм, а отже, фактична маса таких транспортних засобів повинна бути не більше 40 т.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі №814/1460/16.

Позивач вважає, що оскільки транспортний засіб є контейнеровозом, що підтверджено свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, то максимальна маса транспортного засобу може складати 42 т, проте така позиція є безпідставною, адже напівпричіп в цьому випадку не може бути визнаний контейнером, оскільки не маркований відповідно до Правил № 363.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність факту перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами на 5,075% та про доведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Відповідно, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ч.3 ст.272, ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2025 року у справі № 390/2656/24 (2-а/390/31/24) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до ч.3. ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак