Справа № 460/16071/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2025 року м. Рівне №460/16071/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави
доРелігійної організації «Релігійна громада Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району»
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Керівник Дубенської окружної прокуратури (далі позивач, прокурор) в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Релігійної організації «Релігійна громада Християн Віри Євангельської с.Варковичі Дубенського району» (далі відповідач, релігійна організація) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неукладення з управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення костел монастиря бернардинів 1729 року та зобов`язати протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації охоронний договір на належну останній частину пам`ятки архітектури місцевого значення костел монастиря бернардинів 1729 року на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001

За змістом позовної заяви, заявлені вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами вивчення питання щодо додержання законодавства у сфері державної та комунальної власності на території с.Варковичі Дубенського району Рівненської області встановлено неналежне здійснення збереження та охорони об`єкта культурної спадщини із найменуванням костел монастиря бернардинів 1729 року що полягає у перебуванні в незадовільному стані та без належного правового захисту - відсутності укладеного охоронного договору на вказану пам`ятку архітектури.

Прокурор зазначає, що відповідно до відповідно до інформації Варковицької сільської ради, користувачем вказаної будівлі є релігійна організація «Релігійна організація релігійна громада Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району. Згідно акту технічного огляду пам`ятника архітектури при передачі його в оренду (користування) від 03.12.1991 та охоронного договору на передачу пам`ятника архітектури від 03.12.1991, укладеного між обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів та церквою Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району, костел монастиря бернардинів 1729 року передано у користування вищевказаній релігійній організації.

При цьому, як вказує позивач, всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не звернувся до уповноваженого органу, яким в даному випадку є Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації, з приводу укладення охоронного договору. Прокурор вказує, що оскільки Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації неналежно здійснюється захист інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що порушує як інтерес держави, так і суспільний інтерес, який полягає в охороні та збережені культурних пам`яток для нинішнього і майбутніх поколінь, тому вважає, що це є достатнім обґрунтуванням для застосування прокурором представницьких повноважень інтересів держави в суді на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частини п`ятої статті Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). З наведених вище мотивів, просить задовольнити позовну заяву повністю.

Ухвалою від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, причини неможливості подання відзиву суду не повідомив. Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що на території с.Варковичі Дубенського району Рівненської області міститься об`єкт культурної спадщини, а саме «костел монастиря бернардинів 1729 року», який взятий на державний облік рішенням виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів від 28.07.1990 №140.

Відповідно до листа Варковицької сільської ради, користувачем вказаної будівлі є релігійна організація «Релігійна організація релігійна громада Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району.

Згідно акту технічного огляду пам`ятника архітектури при передачі його в оренду (користування) від 03.12.1991 та охоронного договору на передачу пам`ятника архітектури від 03.12.1991, укладеного між обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів та церквою Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району, костел монастиря бернардинів 1729 року передано у користування вищевказаній релігійній організації.

Як зазначає прокурор, за наслідками вивчення стану дотримання вимог законодавства щодо охорони об`єктів культурної спадщини, було встановлено, що облікова документація на пам`ятку культурної спадщини не розроблялась, охоронний договір з Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації, не укладався.

Позивач листом повідомив Управлінню культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації про наявність підстав для здійснення ним представництва інтересів держави шляхом пред`явлення позову до суду про зобов`язання користувача спірного об`єкта культурної спадщини укласти охоронний договір.

Враховуючи зазначені обставини, керівник Дубенської окружної прокуратури, реалізуючи надані законом повноваження щодо захисту державних інтересів, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України Про охорону культурної спадщини від 08.06.2000 № 1805-III (далі Закон № 1805).

За приписами статті 1 Закону № 1805,

культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини; об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Відповідно до статті 14 Закону № 1805, занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Згідно з частинами першою, другою статті 24 Закону № 1805, власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Статтею 23 Закону №1805, передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

Таким чином, законом передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.

Отже, охоронний договір, укладений на підставі ст.23 Закону №1805, є адміністративним договором. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 806/1536/18.

Частиною третьою статті 23 Закону № 1805 передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768 (далі - Порядок № 1768), власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Отже, відповідач як власник пам`ятки архітектури протягом одного місяця з моменту набуття права власності на пам`ятку культурної спадщини місцевого значення зобов`язаний був укласти з позивачем охоронний договір.

Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, та саме від нього повинна виходити ініціатива щодо укладення охоронного договору.

Такий висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16.

Відповідно до пунктів 5 та 6 Порядку №1768, в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

До охоронного договору додаються:

1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни;

2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання;

3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100);

4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності);

5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000);

6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, як слідує з вищевикладених норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані документи за переліком визначеним у 6 Порядку №1768.

Матеріалами справи стверджується, що охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, а саме «костел монастиря бернардинів 1729 року» з Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації не укладався.

Доказів на підтвердження протилежного учасниками справи не надано та судом в ході судового розгляду не здобуто

Матеріалами справи підтверджується, що на території с.Варковичі Дубенського району Рівненської області міститься об`єкт культурної спадщини, а саме «костел монастиря бернардинів 1729 року», який взятий на державний облік рішенням виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів від 28.07.1990 №140.

Відповідно до листа Варковицької сільської ради, користувачем вказаної будівлі є релігійна організація «Релігійна організація релігійна громада Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району.

Згідно акту технічного огляду пам`ятника архітектури при передачі його в оренду (користування) від 03.12.1991 та охоронного договору на передачу пам`ятника архітектури від 03.12.1991, укладеного між обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів та церквою Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району, костел монастиря бернардинів 1729 року передано у користування вищевказаній релігійній організації.

Як зазначає прокурор, за наслідками вивчення стану дотримання вимог законодавства щодо охорони об`єктів культурної спадщини, було встановлено, що облікова документація на пам`ятку культурної спадщини не розроблялась, охоронний договір з Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації, не укладався.

Отже, виходячи з вищевикладеного суд вважає, що відповідач як користувач об`єкта культурної спадщини, зобов`язаний був укласти охоронний договір з спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини.

Проте, як свідчать матеріали справи, всупереч вищезазначеним положенням діючого законодавства, відповідач не виконує свого обов`язку з укладення охоронного договору на частину об`єкт культурної спадщини з Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що слід визнати протиправною бездіяльність відповідача та належить зобов`язати укласти з Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації охоронний договір на належну йому частину об`єкта культурної спадщини «костел монастиря бернардинів 1729 року»

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість заявлених позовних вимог, оцінивши надані учасниками справи докази суд приходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Релігійної організації «Релігійна громада Християн Віри Євангельської с.Варковичі Дубенського району» щодо неукладення з Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення костел монастиря бернардинів 1729 року.

Зобов`язати Релігійну організацію «Релігійна громада Християн Віри Євангельської с.Варковичі Дубенського району» протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації охоронний договір на пам`ятку архітектури місцевого значення костел монастиря бернардинів 1729 року на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 04 квітня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Керівник Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави (вул. Івана Франка, 10,м. Дубно,Дубенський р-н, Рівненська обл.,35603, код ЄДРПОУ )

Відповідач: Релігійна організації «Релігійна громада Християн Віри Євангельської с. Варковичі Дубенського району» (майдан Просвіти, буд.1,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33013, )

Суддя В.В. Щербаков