Справа № 300/1383/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" квітня 2025 р. справа № 300/1383/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову щодо зарахування періоду роботи в подвійному розмірі та зобов`язання зарахувати період роботи з 01.01.2004 по 30.01.2025 в подвійному розмірі, і провести перерахунок та виплату пенсії, з 01.02.2025, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, пенсіонер, ОСОБА_1 ), звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Житомирській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також третя особа, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2025 (з першого числа місяця, в якому звернулась за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 30.01.2025 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з 01.02.2025 та у зарахуванні до стажу період роботи з 01.01.2004 по 30.01.2025 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV). Позивач 07.02.2025 звернулась до органу пенсійного забезпечення із заявою, в якій ставила питання про перерахунок пенсії з 01.01.2004 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі по тексту також Закон №1788-XII). До означеної заяви пенсіонером долучено довідку Комунального некомерційного підприємства "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" (надалі по тексту також інфекційна лікарня, спеціалізована медична установа, КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області", Коломийська інфекційна лікарня) від 30.01.2025 за №21, якою, на переконання заявника, підтверджується обставини роботи в інфекційній лікарні, де така робота зараховується до стажу у подвійному розмірі.
Як зазначила позивач, стаття 60 Закону №1788-XII є чинною по теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує означену статтю та не зупиняє її дію. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.15-16).
Управління звертає увагу на те, що з 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Згідно з абзацу 3 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV пільговий порядок обчислення страхового стажу передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків передбачених цим законом. Як визначено абзацами 1, 2 частини 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Таким чином відповідач, зазначає, що органом пенсійного забезпечення правомірно не враховано стаж ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.01.2025 у подвійному розмірі, оскільки відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота у закладах охорони здоров`я зараховується до стажу у подвійному розмірі тільки до 31.12.2003.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. ГУ ПФУ в Житомирській області скерувало через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему відзив із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд 23.03.2025" на позовну заяву, який зареєстровано судом 24.03.2025 за вх.№7296/25 (а.с.100-107). Відповідач заперечив проти доводів ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві, вказує на їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на наступне.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Тому для обчислення розміру пенсії періоди трудової діяльності до 01.01.2004 зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто Законом України "Про пенсійне забезпечення", а з 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених ВІЛ або СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у паталогоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
З урахуванням всіх наданих документів відділом перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 07.02.2025 року. Просить відмовити в задоволенні позову
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, письмові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, призначену відповідно до Закону №1058-IV (а.с.24-97).
- з 01.04.1995 по 16.06.1996 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 02 роки 05 місяців і 2 дні);
- з 17.06.1996 по 28.02.1998 - робота за Списком №2, стаж враховано в одинарному розмірі;
- з 01.03.1998 по 30.06.2002 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 08 років 08 місяців);
- з 01.07.2002 по 17.02.2002 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 01 місяць 04 дні);
- з 18.07.2002 по 31.12.2003 - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 02 роки 10 місяців і 28 днів).
Як свідчать наявні в матеріалах справи додатки до протоколів перерахунку пенсії розрахунки стажу (Форми РС-право) у відношенні до всіх періодів, які зараховано в подвійному розмірі проставлена особлива відмітка "працівник охорони здоров`я " та "Медичний заклад із ст. 60" (а.с.110).
Водночас, за періоди роботи в інфекційній лікарні за Списком №2 з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 31.05.2022, з 01.07.2022 по 29.02.2024 робота в інфекційній лікарні зарахована до страхового стажу в одинарному розмірі без особливих відміток (а.с.110).
ОСОБА_1 07.02.2025 звернулась до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просила перерахувати пенсію та зазначила вид перерахунку "зміна надбавки (стаж з 01.01.2004 по 31.01.2025, стаття 60)" (а.с.60).
До означеної заяви позивач, серед іншого, долучила: паспорт громадянина України, довідку КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" від 30.01.2025 за №21 (а.с.58, 61).
Зі змісту довідки від 30.01.2025 за №21 (а.с.58) КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" слідує, що позивач дійсно працює в Коломийській інфекційній лікарні з 01.04.1995 (наказ від 31.03.1995 за №25) на посаді молодшої медичної сестри по даний час, що дає право відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі (а.с.58).
Така довідка містить відомості про перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати, серед іншого у спірні періоди:
- з 11.08.2020 по 31.08.2020 тривалістю 21 календарних дні (наказ №43 від 10.08.2020);
- з 04.04.2022 по 12.04.2022 тривалістю 9 календарних дні (наказ №40 від 04.04.2022);
- з 01.06.2022 по 30.06.2022 тривалістю 30 календарних днів (наказ №102 від 01.06.2022);
- з 01.07.2022 по 14.07.2022 тривалістю 14 календарних днів (наказ №139 від 01.07.2022).
Вказана відмова мотивована тим, що після набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто з 01 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-ХІІ).
У ОСОБА_1 є в наявності трудова книжка, зокрема, серії НОМЕР_1 від 29.08.1984 (а.с.7-9), згідно якої позивач, серед іншого:
- з 01.04.1995 прийнята на роботу на посаду палатної санітарки по догляду за інфекційними хворими тимчасово в Коломийську інфекційну лікарню;
- з 01.11.1995 прийнята на посаду молодшої медичної сестри палатної;
- з 01.01.2019 назву посади молодша медична сестра палатна змінено на молодша медична сестра (санітарка палатна);
- з 12.06.2020 звільнена з посади у зв`язку з переведенням до КНП КЛІ КМР;
- з 12.06.2020 прийнята на посаду молодшої медичної сестри (санітарка палатна) в порядку переведення.
Слід зазначити, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнятий/переведений на таку посаду (роботу).
Серед іншого, відповідач, у поданому відзиві фактично підтвердив вказані періоди роботи ОСОБА_1 та не заперечує про їх зарахування до страхового стажу позивача.
Зі змісту довідки від 30.01.2025 за №13 (а.с.58) КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" слідує, що позивач що позивач дійсно працює в Коломийській інфекційній лікарні з 01.04.1995 (наказ від 31.03.1995 за №25) на посаді молодшої медичної сестри по даний час, що дає право відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі (а.с.58).
Така довідка містить відомості про перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 11.08.2020 по 31.08.2020, з 04.04.2022 по 12.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 14.07.2022.
В силу правового регулювання пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 за №1645-ІІІ (надалі по тексту також Закон №1645-ІІІ) визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.
Статтею 1 Закону №1645-ІІІ визначено, що інфекційні хвороби це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
За змістом статті 7 Закону №1645-ІІІ лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Отже, КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області", є медичним закладом призначеним для лікування хворих на інфекційні хвороби, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є інфекційним закладом охорони здоров`я.
Так, відповідно до довідки від 30.01.2025 за №23 (а.с.99), виданої КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" позивач дійсно працює в Коломийській інфекційній лікарні з 01.04.1995 (наказ від 31.03.1995 за №25) на посаді молодшої медичної сестри по даний час, що дає право відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі (а.с.58).
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, призначену відповідно до Закону №1058-IV (а.с.24-97).
Матеріали справи свідчать, що 23.04.2020, 24.02.2021, 22.02.2022, 22.05.2022, 26.02.2023, 28.02.2024, 25.05.2024, 26.02.2025 у зв`язку із уточненням даних, встановленням доплати, індексацією заробітку, зміни параметрів існуючого стажу, у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму, у зв`язку з уточненням даних в електронній пенсійній справі мало місце перерахунку пенсії позивача (а.с.28-45).
ОСОБА_1 07.02.2025 звернулась до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просила перерахувати пенсію та зазначила вид перерахунку "зміна надбавки (стаж з 01.01.2004 31.01.2025 стаття 60)" (а.с.60).
До означеної заяви позивач, серед іншого, долучила: паспорт громадянина України, довідку КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" від 30.01.2025 за №21 (а.с.61).
Оцінюючи вимоги позивача про зарахування до стажу в подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2025, суд в першу чергу з`ясовує який саме із періодів є спірним.
Останні із наявних серед матеріалів пенсійної справи рішень про перерахунок пенсії, свідчать, що включені відомості про коефіцієнт стажу без врахування та з урахуванням кратності однакові:
Зі змісту коментованих розпоряджень/рішень слідує, що у пенсійній справі позивача орган пенсійного забезпечення лише здійснив розрахунок спірного стажу у подвійному значенні як "стаж для розрахунку права", втім фактично для визначення коефіцієнта стажу з врахування кратності такий перерахунок не проводився.
Матеріали пенсійної справи засвідчують, що періоди роботи ОСОБА_1 з 01.04.1995 по 16.06.1996, з 01.03.1998 по 30.06.2002, з 01.07.2002 по 17.07.2002, з 18.07.2002 по 31.12.2003 в КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" зараховано в подвійному розмірі із посиланням на статтю 60 Закону №1788-ХІІ (із позначкою "Мед.заклад"). Такі періоди роботи пенсіонера в закладі надання психіатричної допомоги не є спірними у цій справі (а.с.110).
Періоди роботи позивача в КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 31.05.2022, з 01.07.2022 по 29.02.2024, серед деяких проставлено відмітки стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", втім такі зараховано в одинарному розмірі (а.с.110).
Органи пенсійного забезпечення у справі не спростували, що КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області", є медичним закладом призначеним для лікування хворих на інфекційні хвороби, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є інфекційним закладом охорони здоров`я.
Станом на день звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії положення статті 60 Закону №1788-ХІІ в частині, що стосується пільг по обчисленню стажу за роботу з лікування хворих на інфекційні хвороби, залишилися без змін, отже, норми чинного законодавства, які регулюють питання пенсійного забезпечення, передбачають пільгове (в подвійному розмірі) обчислення страхового стажу за таку роботу.
Окрім цього, слід зазначити, що робота позивача у інфекційній лікарні у спірний період відповідачем та третьою особою не спростовується, а навпаки підтверджується у письмових поясненнях.
Оцінюючи аргументи позивача про необхідність зарахування стажу роботи у подвійному розмірі ОСОБА_1 періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 11.08.2020 по 31.08.2020, з 04.04.2022 по 12.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 14.07.2022, суд керується наступними мотивами.
Відповідно до довідки від 30.01.2025 за №21 (а.с.58) КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" позивач перебувала у відпустках без збереження заробітної плати:
- з 11.08.2020 по 31.08.2020 тривалістю 21 календарних дні (наказ №43 від 10.08.2020);
- з 04.04.2022 по 12.04.2022 тривалістю 9 календарних дні (наказ №40 від 04.04.2022);
- з 01.06.2022 по 30.06.2022 тривалістю 30 календарних днів (наказ №102 від 01.06.2022);
- з 01.07.2022 по 14.07.2022 тривалістю 14 календарних днів (наказ №139 від 01.07.2022).
Застосовуючи у спірних правовідносинах норми щодо пільг по обчисленню стажу за роботи в деяких медичних закладах, визначених статтею 60 Закону №1788-ХІІ, слід мати на увазі, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Статтею 21 Кодексу законів про працю України (надалі по тексту також - КЗпП України) визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Приписами статті 30 КЗпП України передбачено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 КЗпП України).
Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.
Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, а тому період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.
Відтак, період перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 11.08.2020 по 31.08.2020, з 04.04.2022 по 12.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 14.07.2022 зараховується до стажу роботи лише в одинарному розмірі, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Таким чином, стаж роботи ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 по 14.03.2004, з 01.04.2004 по 14.04.2006, з 16.04.2006 по 04.12.2006, з 19.12.2006 по 22.12.2006, з 01.01.2007 по 06.12.2007, з 22.12.2007 по 28.12.2007, з 01.01.2008 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 15.12.2012, з 16.12.2012 по 26.12.2012, з 27.12.2012 по 28.12.2012, з 01.01.2013 по 30.11.2015, з 01.12.2015 по 18.01.2017, з 01.02.2017 по 27.07.2017, з 26.08.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 27.03.2018, з 01.04.2018 по 11.07.2018, з 26.07.2018 по 15.12.2019, з 23.12.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 18.10.2023, з 01.12.2023 по 29.02.2024 в КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ.
Водночас періоди роботи ОСОБА_1 з 28.03.2004 по 31.03.2004, з 23.12.2006 по 31.12.2006, з 19.01.2017 по 31.01.2017, з 28.03.2018 по 31.03.2018, з 01.11.2023 по 30.11.2023 не враховані до страхового стажу останньої, а тому не можуть бути зараховані до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ, позивач у межах цієї адміністративної справи не оскаржує незарахування відповідачем вказаних періодів роботи до страхового стажу.
В частині посилань пенсійного фонду на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004, суд керується наступними мотивами:
- по перше, положення статті 60 Закону України №1788-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення зміни до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.04.2003 за №1110-IV, є чинними по теперішній час;
- по друге, приписи статті 24 Закону №1058-IV не змінюють, не скасовують/не припиняють дію і правове регулювання, визначене статтею 60 Закону України №1788-ХІІ.
Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.
З огляду на вищезазначене, відповідно до статті 60 Закон №1788-ХІІ та пункту 16 "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV період роботи позивача в КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 підлягають зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.
Надаючи правову оцінку позовній вимозі про зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.03.2024 по 31.01.2025 в інфекційному закладі (відділенні) охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закон №1788-ХІІ та пункту 16 "Прикінцеві положення" Закон №1058-IV, суд виходить із наступних аргументів.
В контексті вказаного суд застосовує приписи частини 4 статті 42 Закону №1058-IV, за змістом яких, в разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
В разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Згідно з рішенням від 25.05.2024 та Формою РС-право позивачу перераховано пенсію із збільшенням страхового стажу за період з 01.03.2022 по 29.02.2024 (в одинарному розмірі), у зв`язку із чим загальний стаж який надає право на пенсію визначений 44 роки 03 місяців (а.с.39).
Отже, враховуючи приписи абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України №1058-IV, за змістом яких перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, суд вказує не те, що ОСОБА_1 набуде право на зарахування страхового стажу за період з 01.01.2024 по 31.01.2025 при перерахунку пенсії лише з 01.04.2026.
Зважаючи на вказане, позовні вимоги в цій частині є передчасними і такими, що не підлягають до задоволення.
При цьому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права, та періоду, що підлягає захисту, суд керується такими мотивами.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на врахування періоду роботи ОСОБА_1 в КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" з 01.01.2004 по 29.02.2024 у подвійному розмірі, в розумінні Порядку №22-1 є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, про що вірно зазначено пенсіонером у позовній заяві.

В контексті вирішення питання ефективного способу відновлення порушеного права суд керується приписами частини 4 статті 45 Закону №1058-IV, за змістом яких перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35 (пенсія по інвалідності, зміни групи інвалідності), частиною другою статті 38 (пенсія у зв`язку із втратою годувальника), частиною третьою статті 42 (перерахунок пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втрати працездатність) і частиною п`ятою статті 48 (пенсії особам, які перебувають на повному державному утриманні) цього Закону, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Так як позивач подала заяву про перерахунок пенсії 07.02.2025 (а.с.60), то спірний перерахунок повинен бути здійснений з 01.02.2025, про що вірно зазначено ОСОБА_1 у позовній заяві.

В силу правового регулювання частини 2 статті 87 Закону №1058-IV суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену рішенням від 13.02.2025 за №07, щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" в подвійному розмірі, при розгляді заяви позивача від 07.02.2025.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.02.2025, перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень згідно квитанції №4599-9419-4518-2906 від 28.02.2025 (а.с.4).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 968,96 гривень, що пропорційно становить 80 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.02.2025 за №07 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.02.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу періоди її роботи з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.02.2025 нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої внаслідок зарахування до страхового стажу періодів її роботи з 01.01.2004 по 16.07.2012, з 17.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 10.08.2020, з 01.09.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 03.04.2022, з 13.04.2022 по 31.05.2022, з 15.07.2022 по 29.02.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13559341) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13559341), вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області(ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.