Справа № 140/3406/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

03 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3406/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Волинської позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із заявою від 30.03.2025 про забезпечення позову до подання позовної заяви в якій просив суд:

зупинити дію довідки від 04.03.2025 №63/10 позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до набрання законної сили рішенням у справі за його позовом, який буде поданий у встановленні законодавством строки;

зупинити дію Наказу №76 від 10.03.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (з основної діяльності) «Про призов на військову службу під час мобілізації» в частині призову на військову службу та відправлення у складі команди до команди № НОМЕР_1 (поіменний список від 10.03.2025 №1982) солдата ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням у справі за його позовом, який буде поданий у встановленні законодавством строки.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначено, що 04.03.2025 в АДРЕСА_1 він був зупинений особами у військовій формі, які зобов`язали пред`явити його паспорт та військово-облікові документи. Після перевірки документів він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де його одразу повели проходити ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявник вказує, що приймаючи постанову від 04.03.2025, Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 були відхилені медичні документи щодо стану його захворювання, що свідчить про істотні порушення, допущені при проведенні військово-лікарської комісії.

Як стверджує заявник, його медичний огляд, за наслідками якого прийнято постанову ВЛК, проведений з порушенням приписів пунктів 1.1., 1.2. Розділу І та п. 3.1., 3.4., 3.11 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 14.08.2008 №402, а також приписів пунктів 75 та 76 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, ст. 77 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я».

Як вказує заявник, оскарження бездіяльності ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 та оскарження постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду не зупиняє її дії. При цьому, спірна постанова є підставою для призову його на проходження військової служби, покладення обов`язків по несенню військової служби за певною спеціальністю, що наражає життя та здоров`я заявника на небезпеку та несе істотну загрозу оточуючим через його неспроможність виконувати покладені на нього обов`язки.

Окрім того, на думку ОСОБА_1 , дія постанови ВЛК від 04.03.2025 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №76 від 10.03.2025 про призов заявника на військову службу істотно ускладнить виконання рішення суду щодо скасування даних актів відповідачів, у разі задоволення позовної заяви, а відтак розгляд справи без забезпечення позову втратить будь-який сенс внаслідок неможливості подальшого виконання прийнятого рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи про виклик у судове засідання, отже розгляд такої заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 24.04.2019 у справі №826/10936/18, які суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником вказано на те, що під час проведення огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 були не враховані медичні документи, які підтверджують захворювання на які страждає ОСОБА_1 , що є істотними порушеннями допущеними при проведенні військово-лікарської експертизи та неналежний медичний огляд, який передбачає додатковий огляд профільних лікарів за наявності належних на те підстав.

Враховуючи, що оскарження постанови військово-лікарської комісії до суду не зупиняє її дії, а сама постанова ВЛК є підставою для призову заявника на проходження військової служби, що позбавить право останнього на захист своїх прав під час розгляду справи у суді, а також істотно ускладнить можливий повторний медичний огляд, небезпека життю і здоров`ю ОСОБА_1 та протиправність дій відповідачів з огляду на наявні документи є очевидною.

Дослідивши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов висновку, що доводи заяви про забезпечення адміністративного позову фактично зводяться до не погодження з процедурою проходження медичного огляду та висновком ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 про придатність ОСОБА_1 до військової служби.

Разом з тим, обставини бездіяльності відповідача, а також інші рішення або дії посадових осіб ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідженні усіх доказів, наданих як позивачем так і відповідачем у даній справі, тому суд не може здійснювати переоцінку доказів на майбутнє. Факт наявності порушення прав останнього, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів лише під час розгляду справи по суті, а не шляхом подачі заяви про забезпечення позову.

В той же час, забезпечення позову шляхом зупинення дії довідки від 04.03.2025 №63/10 позаштатної постійно діючої Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 до набрання законної сили рішення у справі може свідчити про передчасний висновок суду щодо протиправності рішення, дій або бездіяльності відповідачів, без з`ясування всіх обставин справи, що є неприпустимим та не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Також суд зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

На момент розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у суду відсутні правові підстави для встановлення очевидних ознак протиправних дій та рішень особи, що може отримати статус відповідача у справі.

Суд звертає увагу, що обставини правомірності (протиправності) дій та прийнятого рішення щодо придатності до військової служби під час мобілізації можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідження усіх доказів, наданих як позивачем, так і відповідачем у цій справі.

При цьому, суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви та докази, з яких можливо встановити порушення прав, свобод та інтересів позивача, а також, що захист прав, свобод та інтересів заявника буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про зупинення дії наказу №76 від 10.03.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (з основної діяльності) «Про призов на військову службу під час мобілізації» в частині призову на військову службу та відправлення у складі команди до команди № НОМЕР_1 (поіменний список від 10.03.2025 №1982) солдата ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду цієї заяви про забезпечення позову правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

У частині 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» надано визначення поняття військовослужбовців, як осіб, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм, вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

Як вбачається з копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (з основної діяльності) «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» №76 від 10.03.2025 ОСОБА_1 з 10.03.2025 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та відправлено до команди № НОМЕР_1 , а отже позивач набув статусу військовослужбовця.

Відтак, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №76 від 10.03.2025, дію якого просить зупинити заявник, є таким, що вичерпав свою дію виконанням, а отже, його зупинення є неможливим.

Окрім того, суд зауважує, що Законом України №2359 від 08.07.2022 «Про внесення зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення позову у виді зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) під час воєнного стану чи в бойовій обстановці», внесено зміни до частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відтак, на час проходження позивачем служби та на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову в Україні діє воєнний стан, в умовах якого існує заборона шляхом забезпечення позову здійснювати зупинення дії наказів відданих військовослужбовцю, яким безумовно є і наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №76 від 10.03.2025.

Інших підстав для забезпечення позову в заяві не наведено.

Суд зазначає, що саме суб`єкт звернення із відповідною заявою про вжиття заходів забезпечення позову повинен обґрунтувати існуванням передбачених статтею 150 КАС України підстав для забезпечення позову. Зазначений висновок узгоджується із нормою частини 1 статті 9 КАС України, в силу якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак, наведені заявником доводи й аргументи не є достатніми та переконливими для висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Волинської позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. В. Стецик