Справа № 360/875/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 квітня 2025 року справа №360/875/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 у справі № 360/875/24 за позовом представника Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.12.2024 у справі №360/875/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.07.2021 на рахунок, відкритий у АТ Ощадбанк. Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах виплати позивачу пенсії за один місяць.

Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі, в якій просить суд: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у строк до 10 днів з дня винесення ухвали подати суду звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі № 360/875/24.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області протягом 15 днів надати звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі № 360/875/24. Попередити відповідача про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у разі ненадання звіту або невиконання судового рішення.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу представника Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року по справі №360/875/24 задоволено.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року по справі №360/875/24 скасовано.

Заяву представника позивача Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/875/24 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 360/875/24 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області подати у строк в п`ятнадцять календарних днів з дня отримання копії цієї постанови до Луганського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 14 жовтня 2024 року.

На адресу Першого апеляційного адміністративного суду від Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення судового рішення у справі № 360/875/24, в якій заявник просить роз`яснити постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2025р., що із звітом про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі № 360/875/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зобов`язане подати докази нарахування та виплати позивачу пенсії за віком, починаючи з 01.07.2021р, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, без встановлення особливості обчислення пенсії: "Не підлягають місцевим перерахункам, визначено за рішенням суду у твердому розмірі", з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходу за затримку виплати пенсії за період з 01.07.2021р. на день фактичної виплати заборгованості. Нарахування та виплата пенсії позивачу та всіх складових пенсійних виплат, починаючи з 01.07.2021р., з порушенням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, свідоцтвом належного виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі № 360/875/24 не є.

В обґрунтування заяви зазначено, зокрема, що у пенсійній справі позивача на Веб-порталі ПФУ розміщено старий протокол від 19.07.2021р. 14:00 про перерахунок пенсії у твердому розмірі 3085.35 грн довічно. При цьому пенсію у 2024 році обчислено (і заморожено) з показника середньої заробітної плати за 2008 рік 1197,91 грн., тоді як такий показник, наприклад, з 01.03.2024р. складає 7994,47 грн.. На звернення позивача на Веб-порталі ПФУ щодо виконання судового рішення листом відповідача від 12.12.2024р. №9504-9718 /З-02/8-1200/24 повідомлено, що на виконання судового рішення у справі позивачу нараховано та виплачується довічно пенсію у колишньому ("твердому") розмірі 3085,35 грн, без перерахунків та осучаснення пенсій. До листа додається довідка про розмір пенсії позивача. Порушуючи ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), компенсація втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період із 01.07.2021р. по день фактичної виплати заборгованості не нараховано та не виплачено. Водночас у рішенні не зазначено, що відповідач має право встановлювати "особливості" нарахування та виплати пенсії позивачу, у "твердому" розмірі довічно, з порушенням норм пенсійного законодавства. Відповідач не має дискреційних повноважень та не має права діяти на свій розсуд при виконанні накладеного на нього судовим рішенням та пенсійним законодавством обов`язку щодо нарахування та виплати пенсії за віком та її складових у встановленому законом розмірі. Факт виплати позивачу заборгованості з пенсії без наведення доказів належного розрахунку пенсії за всіх складових пенсійних виплат, свідченням належного виконання судового рішення не є.

При цьому суд не дав у постанові будь-якої оцінки зазначеним вище доводам апелянта про невиконання судового рішення у справі, а також висновку суду першої інстанції у ухвалі від 30.12.2024р. про те, що затвердження заявника про обчислення пенсії, виходячи з показника середньої заробітної плати станом на 2008 рік, є безпідставним, оскільки це питання не було предметом розгляду у цій справі.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи заяви, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002 року, Ромашов проти України від 27.07.2004 року, Шаренок проти України від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, виходячи з приписів вищезазначених норм слідує, що розгляд питання про роз`яснення рішення є прерогативою лише того суду, який це рішення виніс та роз`яснено може бути те рішення суду, в якому передбачається його виконання зобов`язаними особами самостійно чи пред`явленням до виконання до відповідного органу, що здійснює виконання судових рішень та є не зрозумілим.

Згідно п. п. 1-3 ч. 5 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України, однією із складових частин постанови суду є резолютивна частина, в якій зазначається висновок суду про задоволення адміністративного позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року Про судове рішення в адміністративній справі, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Відтак, очевидним є те, що суд може роз`яснити рішення, яке підлягає виконанню та подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але із його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 803/3805/15, від 25 квітня 2018 року у справі № 484/538/16-а, від 25 червня 2018 року у справі № 826/24294/15.

Як зазначалось, Перший апеляційний адміністративний суду у постанові від 13 березня 2025 року заяву представника Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/875/24 задовольнив та застосував судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №360/875/24 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області подати у строк в п`ятнадцять календарних днів з дня отримання копії цієї постанови до Луганського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 14 жовтня 2024 року.

Суд зазначає, що в резолютивній частині постанови суду достатньо зрозуміло та чітко зазначено про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області подати у строк в п`ятнадцять календарних днів з дня отримання копії цієї постанови до Луганського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 14 жовтня 2024 року.

Отже, суд апеляційної інстанції розглянув апеляційну скаргу представника Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року по справі №360/875/24 та виніс рішення стосовно заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №360/875/24.

Як свідчить зміст заяви про роз`яснення судового рішення, представник позивача просить роз`яснити постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2025 в частині способу його виконання, а саме, що із звітом про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі № 360/875/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зобов`язане подати докази нарахування та виплати позивачу пенсії за віком, починаючи з 01.07.2021р, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, без встановлення особливості обчислення пенсії: "Не підлягають місцевим перерахункам, визначено за рішенням суду у твердому розмірі", з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходу за затримку виплати пенсії за період з 01.07.2021р. на день фактичної виплати заборгованості.

Тобто, фактично представник позивача просить роз`яснити судове рішення в частині, що стосується його виконання.

Дослідивши зміст постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року суд зазначає, що судове рішення є чітким, ясним і додаткового роз`яснення не потребує, а обставини, на які посилається заявник, не вказують на підстави для його роз`яснення, визначені статтею 254 КАС України.

Суд вважає, що надання правових порад щодо дій учасників справи після ухвалення судового рішення, не відповідає меті роз`яснення, а отже у межах процедури роз`яснення судового рішення є неможливим.

З урахуванням викладеного, а також того, що постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року є чіткою, зрозумілою, її резолютивна частина є ясною і не викликає труднощів розуміння, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст. ст. 254, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі № 360/875/24.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала складена та підписана 03 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко