Справа № 500/2602/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/2602/23 пров. № А/857/1891/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача-1 : Кузишин А.-М.В.,

представник відповідача -2: не з`явився,

представник третьої особи на стороні відповідача : не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 500/2602/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

суддя в 1-й інстанції Мартиць О.І.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 06 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2023 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон №3723-ХІІ) шляхом призначення та виплати ОСОБА_1 з 11.08.2022 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільський з 18.01.2018 як отримувач пенсії по інвалідності III групи внаслідок загального захворювання в розмірі пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.11.2024 представником позивача подано заяву про зміну предмета позову в справі №500/2602/23, в якій викладено зміст нових позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в місті Києві про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 шляхом призначення та виплати ОСОБА_1 з 11.08.2022 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи державного службовця період з 28.07.1986 по 01.02.1987 перебування на посаді стажиста народного суду в Тернопільському народному суді.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року, яке ухвалено за наслідками розгляду Верховним Судом 30 липня 2024 касаційної скарги ОСОБА_1 та з скасуванням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №500/2602/23, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.08.2022 про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Висновки суду першої інстанції заперечили відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у надісланих апеляційних скаргах.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2025 року було повернуто апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

З врахуванням цієї обставини, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, який у поданій апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставини, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу.

Зокрема, зазначає про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 №622 затверджено Порядок (далі Порядок) призначення пенсій деяким категоріям осіб, згідно з нормами якої пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889) на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон №3723) мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889 (на 01 травня 2016 року).

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, крім посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. № 1-3. Враховуючи те, що довідки, надані ОСОБА_1 до заяви про перехід з виду на вид не відповідають формам, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 та вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622, а також той факт, що позивач не працював на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, позивача 11.08.2022 переведено на інший вид пенсії пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Сумської області з 06.04.2004 по 06.06.2006, в органах прокуратури Луганської області з 06.2006 по 07.05.2012 та в органах прокуратури Тернопільської області з 08.05.2012 по 14.11.2013, з 25.11.2013 по 23.02.2014 та з 17.03.2014 по 03.10.2017 на посадах прокурорів, статус яких визначено Законом України «Про прокуратуру». За час роботи в органах прокуратури не працював на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, Присягу державного службовця не складав, ранг державного службовця йому не присвоювався.

Вказані обставини, на думку апелянта, не знайшли належного обґрунтування у мотивувальній частині судового рішення, що підтверджує відсутність належного з`ясування обставин предмету спору судом першої інстанції.

Представник позивача у поданому на апеляційну скаргу відзиві від 17.03.2025 року заперечила висновки апелянта, разом з тим, резолютивна частина відзиву містить вимоги, які могли бути викладені лише у разі подання апеляційної скарги позивачем. Оскільки подання апеляційної скарги позивачем не було здійснено, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розгляду таких вимог.

Інші учасники спору своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що з урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 11.08.2022 опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та переведено позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В письмових поясненнях від 17.09.2024, аналогічних як у відзиві від 10.07.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказує, що на підставі заяви від 11.08.2022 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при обчислені середньомісячного заробітку застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страховий внесок, за 2020-2022 роки у розмірі 6186,32 грн.

Оскільки позивачу була призначена пенсія по інвалідності, то при переведенні на пенсію за віком відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, з застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід), та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду, які враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд першої інстанції застосовуючи частину другу статті 9 КАС України, вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнавши протиправним і скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві повторно розглянути його заяву від 11.08.2022 про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільський з 18.01.2018 як отримувач пенсії по інвалідності III групи внаслідок загального захворювання в розмірі пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993.

З розписки-повідомлення Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.08.2022, яка міститься в матеріалах справи, видно, що 11.08.2022 прийнято від ОСОБА_1 і зареєстровано за №1132 заяву та додані до неї документи: паспорт НОМЕР_1 , дві довідки про заробітну плату №21-43-22, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про спосіб виплати пенсії, інший документ (заява), трудову книжку НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, з урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 11.08.2022 опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та переведено позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до чинного законодавства вважає, що має право на призначення пенсії за віком згідно із статтею 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки він працював суддею з 30.04.1992 по 09.01.2003, в органах прокуратури на посадах помічників з 06.04.2004 по 09.03.2005, на посадах прокурорів з 09.02.2005 по 06.06.2006, з 06.06.2006 по 07.05.2012, з 08.05.2012 по 14.11.2013, з 25.11.2013 по 23.02.2014, з 17.03.2014 по 03.10.2017, що в сумі складає 22,2 років стажу з них в судді - 9 років 9 місяців, в органах прокуратури помічником прокурора/старшим помічником прокурора - 10 місяців, в органах прокуратури прокурором/старшим прокурором - 11 років 7 місяців, станом на момент звернення з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області досяг віку 62 роки.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 02.11.2022 №3696-3834/Б-02/8-1900/22 повідомлено, що згідно долучених до заяви документів відсутній стаж державної служби та права для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». 15.08.2022 відділом перерахунків пенсії проведено перерахунок пенсійної виплати ОСОБА_1 та з 11.08.2022 позивачу виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В результаті перерахунку розмір пенсії не змінився. За результатами перевірки пенсійної справи встановлено, що при проведенні перерахунку до стажу роботи не зараховано період роботи стажистом народного суду в Тернопільському народному суді з 28.07.1986 по 01.02.1987. Крім того зазначено, що заява про призначення пенсії за віком розглядалася за принципом екстериторіальності, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не мало технічної можливості переглянути обчислення страхового стажу ОСОБА_1 . Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області направлено запит до Головних управлінь Пенсійного фонду України в м. Києві та у Львівській області щодо перевірки правильності обчислення страхового стажу та опрацювання електронної пенсійної справи в частині корегування страхового стажу.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.03.2023 №1300-5903-8/43939 зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення про відмову у переході ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» не приймалось. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області за результатами розгляду запиту Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.11.2022 перевірка правильності страхового стажу ОСОБА_1 не здійснювалася.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 05.04.2023 №2600-0202-8/64518 період роботи з 01.08.1986 по 01.02.1987 ОСОБА_1 враховано при проведенні перерахунку на підставі заяви від 11.08.2022.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889-VIII), який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993, №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 , №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільський як отримувач пенсії. З 18.01.2018 ОСОБА_1 виплачувалась пенсія по інвалідності III групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.08.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, надавши необхідні документи, зокрема паспорт НОМЕР_1 , дві довідки про заробітну плату №21-43-22, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про спосіб виплати пенсії, інший документ (заява), трудову книжку НОМЕР_2 .

Зі змісту заяви довільної форми від 11.08.2022 вбачається, що позивач просив перевести його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з моменту звернення з урахуванням поданих довідок про складові заробітної плати.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) .

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за №991/27436.

Відповідно до пункту 1.8 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:

- ідентифікує заявника (його представника);

- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

- з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

- повідомляє про необхідність дооформления документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

- надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

- повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності рішення про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV за результатом розгляду його заяви від 11.08.2022 приймало Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність вирішення питання про перехід позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII згідно наданих ним вказаних вище документів є правильними та послідовними.

За наслідком прийняття заяв про перехід на інший вид пенсії пенсійний орган зобов`язаний прийняти рішення, що повинно відповідати змісту поданої заяви позивача. Таке рішення відсутнє, а повідомлення, що було надіслано заявнику не відповідає типовій формі рішення.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини другої статті 9 КАС України, суд має право вийти за межі позовних вимог, а тому висновки суду першої інстанції про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві повторно розглянути його заяву від 11.08.2022 про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та прийняти відповідне рішення, є вірними та обґрунтованими.

Наведені доводи мають визначальне значення для вирішення спору, через що решта тверджень та аргументів апелянта не розцінюються як такі, що спричиняють принциповий вплив на висновки апеляційного суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційну скагу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 500/2602/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 03.04.25