Справа № 560/16045/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

02 квітня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 29.12.2023 №0-2212, №0-2212 та визнати протиправною та скасувати вимогу про стягнення податкового боргу від 11.06.2024 №0-2201.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з додатку ДІЯ дізналася про податковий борг, який розглядається в межах адміністративної справи №560/15143/24. Ознайомившись із матеріалами справи №560/15143/24 встановила, що податковий орган 29.12.2023 прийняв податкові повідомлення-рішення №0-2212, №0-2212, якими визначене податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2021 та 2022 роки відповідно. Вважає спірні рішення протиправними, оскільки порушена процедура прийняття, адже рішення прийнятті після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Крім того, оскаржувані рішення надіслані не на дійсну податкову адресу, а податкова вимога від 11.06.2024 №0-2201 сформована із порушення податкового законодавства. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 01.11.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що на дату формування податкових повідомлень рішень згідно відомостей інформаційних систем ДПС України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності громадянки позивачки перебувало приміщення (нежитлова будівля), загальною площею 993 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до отриманої відповіді управління податкових сервісів ГУ ДПС у Хмельницькій області від 19.11.2024 №1703/22-01-12-01-13 місцем проживання позивачки по датах внесення до ДРФО є: з 06.11.1996 АДРЕСА_2 ; з 08.04.2024 - АДРЕСА_3 . Тому, податкові повідомлення рішення і податкова вимога направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на зареєстровану податкову адресу.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив у якій стверджує, що відповідно до ідентифікаційних даних, наданих контролюючим органом, що остання дата реєстраційної дії відбулася 21.12.2021. Тобто, відповідачу була відома фактична адреса місце проживання. Обов`язок вчасно повідомити платника податку про визначений контролюючим органом податок на нерухоме майно покладений саме на податковий орган, який повинен до 1 липня наступного року сформувати податкове повідомлення - рішення та надіслати його на адресу платника податків. Однак, контролюючий органом протиправно визначив грошове зобов`язання у спосіб визначений законом, а тому прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення не у спосіб встановлений законом підлягають скасуванню.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачка - ОСОБА_1 з 18.10.2007 перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області.

У власності позивачки перебуває приміщення (нежитлова будівля), загальною площею 993 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом відповіді управління податкових сервісів ГУ ДПС у Хмельницькій області від 19.11.2024 №1703/22-01-12-01-13 місцем проживання позивачки по датах внесення до ДРФО є: з 06.11.1996 АДРЕСА_2 ; з 08.04.2024 - АДРЕСА_3 .

Відповідач сформував податкові повідомлення рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік від 29.12.2023 №0-2212 на суму 6454,50 грн та за 2021 рік від 29.12.2023 р. №0-2212 на суму 35174,54 грн, які направлені на податкову адресу: АДРЕСА_2 та повернулися на адресу податкового органу з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

11.06.2024 відповідач сформував податкову вимогу №0-2201 про наявність у позивачки станом на 10.06.2024 податкового боргу у розмірі 41629,04 грн, яка надіслана на адресу: АДРЕСА_3 , та повернулася на адресу податкового органу з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Вважаючи, що податкові повідомлення - рішення від 29.12.2023 №0-2212, від 29.12.2023 та податкова вимога від 11.06.2024 №0-2201 прийняті із порушення податкового законодавства, позивачка звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

За змістом статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних громад.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.

Податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю (стаття 265 ПК України).

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Положеннями підпункту 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів направо власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).

За вимогами підпункту 266.7.1. пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема, за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Водночас, 07.12.2017 прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VІІІ (далі - Закон №2245-VІІІ), яким пункт 266.10 статті 266 ПК України доповнений новими підпунктами такого змісту:

підпункт 266.10.2 - у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання;

підпункт 266.10.3. - податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Таким чином, Законом №2245-VІІІ надане право контролюючому органу визначати грошове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітні податкові періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

У відповідності до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, визначений у підпункті 266.7.2 статті 266 ПК України строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не може бути кваліфікований як присікальний, а тому складання та направлення контролюючим органом платнику податків фізичній особі податкового повідомлення рішення про самостійне визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), але у межах строку згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України (1095 днів) не звільняє особу від виконання податкового обов`язку.

Аналогічна правова позиція визначена у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 по справі №160/13606/20.

Крім того, порушення відповідачем встановленого підпунктом 266.7.2 статті 266 ПК України строку надіслання податкового повідомлення рішення про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно має наслідком звільнення від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, однак не звільняє платника податку від обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно, визначеного податковим повідомленням рішенням.

Відтак, посилання позивачки щодо порушення процедури прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є безпідставними.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) ( пункт 42.4 статті 42 ПК України).

При цьому, пунктом 42.5 статті 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Станом на день прийняття податкових повідомлень-рішень від 29.12.2023 №0-2212, №0-2212 у податкового органу була наявна лише податкова адреса Україна, Хмельницька область, Новоушицький район, с. Тимків, вул. Юрія Гагаріна, на яку і направлені відповідні рішення. Тому відповідач правомірно направив рішення від 29.12.2023 на актуальну на той час податкову адресу позивачки.

Аргументи позивачки, що остання дата реєстраційної дії відбулася 21.12.2021, а тому відповідачу була відома фактична адреса місце проживання, не відповідає інформації з ідентифікаційних даних, які містяться у податкового органу, оскільки лише 08.04.2024 внесені дані про зміну податкової адреси - АДРЕСА_3 , на яку в подальшому і надіслана податкова вимога від 11.06.2024 №0-2201

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду Головне управління ДПС у Хмельницькій області довело правомірність прийняття і направлення податкових повідомлень - рішень від 29.12.2023 №0-2212, №0-2212 та податкової вимоги від 11.06.2024 №0-2201. Тому, у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат суд не здійснює.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук