Справа № 320/36257/24
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про протиправними та нечинними нормативно-правових актів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України, в якому просив:

- визнати протиправним та нечинним наказ Міністерства освіти і науки України від 03.06.2024 № 794 «Про затвердження Змін до Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році» в частині, а саме: «Умовою допуску до вступних випробувань у закладі вищої освіти є успішне складання ЄВІ в 2023 році з оцінкою за тест з іноземної мови не менше ніж 130 балів або успішне складання ЄВІ в 2024 році з оцінкою за кожну з його компонент не менше ніж 150 балів»;

- визнати протиправним та нечинним наказ Міністерства освіти і науки України від 24.06.2024 № 909 «Про внесення змін до Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/28579/24.

Зобов`язано Сторін надати інформацію щодо результатів розгляду справи № 320/28579/24 з наданням суду примірника судового рішення після набрання ним законної сили.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, та посилається на порушення останнім норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, ОСОБА_1 вказує на те, що вирішуючи питання щодо зупинення провадження у даній адміністративній справі, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував в чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи без попереднього вирішення справи № 320/28579/24.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з ч. 2 ст. 312 КАС України, якою, зокрема, передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у даній адміністративній справі виходив з того, що оскільки у цій справі оскаржуються накази Міністерства освіти і науки України від 03.06.2024 № 794 та від 24.06.2024 № 909, якими внесено зміни до абзацу першого пункту 6 Розділу VII Порядку № 266, а цей пункт, у свою чергу, оскаржується в межах адміністративної справи № 320/28579/24, дана справа пов`язана з адміністративною справою № 320/28579/24.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Міністерства освіти України у справі № 320/28579/24, в якому просила:

- визнати протиправними та заборонити Міністерству освіти і науки України встановлювати будь-які обмеження (у тому числі, шляхом встановлення ліцензійних умов і обсягів, шляхом встановлення звичайних, особливих та інших умов і порядків прийому на навчання і вступу до закладу освіти, а також шляхом встановлення конкурсних відборів, конкурсів, іспитів, тестів, оцінювань чи будь-яких інших випробувань) доступу до освіти (зокрема, навчання, здобуття освіти, здійснення освітньо-наукової діяльності тощо) всіх рівнів і ступенів на платній основі і на безоплатній основі (крім випадків отримання освіти за рахунок державних і місцевих асигнувань) у закладах освіти України, незалежно від форми власності;

- визнати протиправними, незаконними та нечинними положення пункту 3 та абзаців 6, 12 і 22 пункту 5 Розділу «І. Загальні положення», положення абзацу 1 пункту 1 і пункту 5 Розділу «IV. Обсяги прийому та обсяги державного (регіонального) замовлення, розміщення державного (регіонального) замовлення», положення пунктів 1, 2 і 6 Розділу «VII. Конкурсний відбір, його організація та проведення», положення пункту 12 Розділу «VIII. Спеціальні умови участі у вступній кампанії», положення пункту 3, абзацу 19 пункту 6, пунктів 9 і 10 Розділу «XV. Вимоги до Правил прийому», викладені у «Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році», який затверджено Наказом Міністерства освіти і науки України від 06 березня 2024 року за № 266 (із всіма змінами та доповненнями);

- визнати протиправними, незаконними та нечинними накази Міністерства освіти і науки України від 06.03.2024 за № 266, від 15.03.2024 за № 326 і від 16.05.2024 за № 690.

Як вже було зазначено раніше, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у даній адміністративній справі виходив з того, що оскільки у цій справі оскаржуються накази Міністерства освіти і науки України від 03.06.2024 № 794 та від 24.06.2024 № 909, якими внесено зміни до абзацу першого пункту 6 Розділу VII Порядку № 266, а цей пункт, у свою чергу, оскаржується в межах адміністративної справи № 320/28579/24, дана справа пов`язана з адміністративною справою № 320/28579/24.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що предмет та підстави позову у даній адміністративній справі є відмінними від позову у справі № 320/28579/24, що вбачається також і в заявлених позовних вимогах, оскільки ОСОБА_2 оскаржує протиправність та незаконність окремих положень Порядку № 266, просить суд заборонити Міністерству освіти і науки України встановлювати будь-які обмеження доступу до освіти всіх рівнів і ступенів на платній і безоплатній основі у закладах освіти України, а також просить визнати незаконними та нечинними Накази Міністерства освіти і науки України від 06.03.2024 за № 266, від 15.03.2024 за № 326, від 16.05.2024 за № 690.

Отже, предметом спору у справі № 320/28579/24 є заборона Міністерству встановлювати будь-які обмеження доступу до освіти, оспорювання окремих положень «Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році» № 266 та визнання незаконними Наказів Міносвіти за № 266, № 326 та № 690.

Разом з тим, предметом позову у даній адміністративній справі є вимоги про визнання протиправними та нечинними Наказів Міністерства освіти і науки України від 03.06.2024 № 794, від 24.06.2024 № 909 якими було безпідставно збільшені межі прохідного балу для вступу до аспірантури.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ця підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для цієї справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо, тобто коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі та рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

З огляду на викладене, враховуючи предмет спору у справі № 320/28579/24 та обставин, що стосуються підстав даного адміністративного позову, які підлягають доказуванню при вирішенні спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що предмет та підстави позову у даній адміністративній справі є різними та не пов`язані з тими правовідносинами, які виникли у справі № 320/28579/24, у зв`язку з чим підстави для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі 320/28579/24, відсутні.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/28579/24.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що допущені порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року - скасувати, а справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Собків