Справа № 420/2281/25
Суддя: Бабeнко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2281/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст.262 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 11 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13.12.2024 №42/д;

- зобов`язати Міністерство оборони України втретє розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, її чоловіка, солдата ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю (загибеллю) ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини.

У позовній заяві зазначається, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний 01.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу по мобілізації та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Як вказує позивач, 10.04.2023 ОСОБА_1 отримала сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 4/905 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік ОСОБА_2 помер від отриманих під час виконання бойових завдань чисельних осколкових поранень неподалік с. Богданівка, Бахмутського району Донецької області.

За твердженням позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2016 року по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу встановлений рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.03.2024 року в справі № 504/557/24.

У позові зазначено, що у 2023 роді ОСОБА_1 подала через ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву про виплату одноразової грошової допомоги (ОГД) як дружині загиблого захисника. Після подачі заяви до ІНФОРМАЦІЯ_8 (в АДРЕСА_2 ) ОСОБА_1 співробітниками передано копії документів, отриманих з військової частини стосовно ОСОБА_2 . Так, в доповіді за фактом загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 (№2343 від 08.04.2023 року) в розділі 3 зазначений склад родини солдата ОСОБА_2 : брат ОСОБА_2 , цивільна дружина ОСОБА_1 , 1972 року народження, яка проживає в АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_9 , яким розглянуто запит в інтересах ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 , повідомлено, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум, прийняте рішення про повторне повернення їх на доопрацювання, оформлене протоколом від 13.12.2024 № 42/д.

Позивач зазначає, що у вказаному протоколі №42/д від 13.12.2024, у пункті 11 зазначено, що: зокрема рішення Комінтернівського районного суду Одеської області (справа №504/557/24 від 14.03.2024 року), яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2016 року по 08 квітня 2023 року, не встановлює факт, що має юридичне значення, про перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повторно повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги».

На переконання позивача, пункт 11 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13.12.2024 № 42/д, є протиправним та підлягає скасуванню.

На обгрунтування своєї правової позиції позивач покликається на норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», а також на норми Сімейного кодексу України.

Суд ухвалою від 28.01.2025 залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів про сплату судового збору.

Ухвалою від 05.02.2025 суд відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті та витребував в порядку ст.80 КАС України у відповідача - Міністерства оборони України належним чином засвідчені копії таких документів:

витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум стосовно призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

усі документи, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення, з нормативно-правовим обґрунтуванням.

12 лютого 2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначив, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто днем виникнення спірних правовідносин є 08.04.2023.

На переконання відповідача, згідно частини першої статті 16 - 1 Закону №2011-ХІІ, (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується батькам, одному із подружжя, який не одружився в друге, дітям, які не досягли повноліття і утриманцям, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Як вказує відповідач, Порядком №975 визначено, що для виплати допомоги дружині подається свідоцтво про шлюб, а для виплати утриманцям - рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого. Стаття 21 СК України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 2 цієї ж статті проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, виключно шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків у подружжі.

Відповідач вважає, що посилання позивачки на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.03.2024 по справі №504/557/24, яким встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , хибне оскільки проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідач звернув увагу, що твердження позивача про виплату її частини грошового забезпечення військовослужбовця військової частиною та отримання заявницею сповіщення про загибель військовослужбовця, жодним чином не підтверджує її твердження, що вона є дружиною загиблого. Частина заробітної плати загиблого військовослужбовця та сповіщення про загибель виплачується та надсилаються особам, які вказані в особовій справі військовослужбовця як особи для отримання частини грошового забезпечення та сповіщення про загибель

У відзиві зазначено, що Міністерство оборони України, при прийнятті рішення про нарахування та виплату заявнику одноразової грошової допомоги, діяло виключно в межах Законів України та нормативно-правових актів Кабінету міністрів України. Право на отримання спірної допомоги має саме один із подружжя, відтак, факт спільного проживання позивачки із ОСОБА_2 не свідчить про те, що остання має офіційний статус дружини. Відповідно, відсутні підстави й для задоволення похідної вимоги зобов`язального характеру. Таким чином, Міністерство оборони України вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконним, необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

18 лютого 2025 року позивач подала до суду відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у контексті оцінки спірних правовідносин, у даному публічно-правовому спорі обов`язковим є з`ясування наявності у позивачки правового статусу дружини загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 або приналежності позивачки по відношенню до ОСОБА_2 в статусі члена сім`ї останнього, як необхідних умов для виникнення у позивачки права на одержання одноразової грошової допомоги у розумінні статті 16-1 Закону № 2011-XII.

Так, позивач вказує, що коло осіб, які мають право на одержання допомоги, визначене статтею 16-1 Закону № 2011-XII, і до таких належать: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

З покликанням на у постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №456/1258/17, позивач зазначає, що для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Такий самий підхід викладений.

Позивач вказує, що статус позивачки як члена сім`ї дружини загиблого військовослужбовця встановлений рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.03.2024 по справі №504/557/24, відповідно до якого встановлено факт проживання ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (день смерті ОСОБА_2 ).

У відповіді на відзив зазначено, що згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

На думку позивача, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Позивач також покликається на постанову Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі № 686/8440/16-ц.

На переконання позивача, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.03.2024 по справі №504/557/24, яке набрало законної сили 19.07.2024 підтверджено факт проживання однією сім`єю позивачки із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Отже вищевказаним рішенням суду по справі №504/557/24, яке набрало законної сили встановлено факт спільного проживання, побуту, спільних прав та обов`язків позивачки і загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , а отже позивачка є членом сім`ї загиблого та має право на отримання грошової допомоги після загибелі чоловіка.

За твердженням позивача, вказане рішення направлялось відповідачу разом із заявою про призначення позивачці одноразової допомоги, проте відповідач не врахував його під час прийняття оскаржуваного рішення. Крім того, позивачка мала статус пенсіонера з мінімальним розміром пенсії, нижчим за загальний показник прожиткового мінімуму на відповідний період, а тому була на утриманні ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ПФУ про доходи ОСОБА_1 за період спільного проживання з ОСОБА_2 (жовтень 2016 квітень 2023), а також платіжними інструкціями та випискою з АТ КБ « Приватбанку»

Як вказує позивач, вказані факти підтверджуються також довідкою Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 17.02.2025 року №32, якою встановлено, що ОСОБА_1 в період з 2016 року по квітень 2023 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 та увесь вказаний період була домогосподаркою, не працювала та перебувала на забезпечені свого чоловіка ОСОБА_2 . Слід прийняти до уваги, що Законом України від 09.12.2023 №3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» законодавець удосконалив правове регулювання спірних правовідносин, відновив справедливість для багатьох громадян України, розширивши перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, внесенням змін до статті 16-1 Закону №2011-XII, яким до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону віднесли також і жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. За таких обставин, позивачка підтвердила факт спільного проживання з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 однією сім`єю, зокрема, ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків, а також враховуючи перебування позивачки на утриманні загиблого чоловіка, на неї поширюється дія статті 16-1 Закону №2011-XII та у неї наявне право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а тому позов підлягає задоволенню повністю за обґрунтованістю.

З урахуванням наведеного у відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

28 лютого 2025 року відповідач надав до суду витребувані судом документи.

Станом на 03 квітня 2025 року додаткових доказів, клопотань з боку учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи наведені приписи КАС України, адміністративна справа вирішується судом 03.04.2025 в межах граничного строку, визначеного ст.258 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на позовну заяву та наданими ним доказами, ознайомившись з відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, не заперечується сторонами у заявах по суті та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_2 помер від отриманих під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини чисельних осколкових поранень в районі н.п. Богданівка Бахмутського району Донецької області (т.1 а.с.60-76).

27 грудня 2023 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_10 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка солдата ОСОБА_2 (т.1 а.с.56-57; 142)

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.05.2024 №15/д (т.1 а.с.31-32), розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - яка у заяві про призначення одноразової грошової допомоги зазначила себе цивільною дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого 08.04.2023 у період дії воєнного стану, солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 18.04.2023 та витяту ВЛК від 27.12.2023 № 4321.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що відповідно до наданих документів, заявниця не відноситься до одного з подружжя та у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 не перебувала. Також за поданими документами неможливо встановити, чи є заявниця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця.

З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, то вона перебувала на утриманні загиблого (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.03.2024 у справі №504/557/24, яке набрало законної сили 19.07.2024, встановлено факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2016 року по момент смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.79-84; 161-зворотній бік-162).

Судом встановлено, що 13 грудня 2024 року комісією Міністерства оборони України розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянута заява ОСОБА_1 , за результатом розгляду якої прийнято протокольне рішення №42/д (т.1 а.с.25-29;163-164)

Як вказано у пункті 11 протоколу комісією Міністерства оборони України розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2024 №42/д, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , 1972 р.н., яка у заяві про призначення одноразової грошової допомоги зазначила себе цивільною дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого 08.04.2023 у період дії воєнного стану, солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 18.04.2023 та витягу ВЛК від 27.12.2023 № 4321.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають; батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або згідно статті 31 частини першої згаданого Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до наданих документів, заявниця не відноситься до одного з подружжя.

Також за поданими документами неможливо встановити, чи є вона непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні загиблого.

Підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на розгляд Комісії не надано.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області (справа № 504/557/24 від 14.03.2024 року), яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2016 року по 08 квітня 2023 року, не встановлює факт, що має юридичне значення, про перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повторно повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Вважаючи протиправним пункт 11 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13.12.2024 №42/д, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Статтею 41 Закону №2232-XII передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2011-XII), визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону №2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 16-1 Закону №2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.

Суд зазначає, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану питання про виплату соціального забезпечення, зокрема одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи смерті військовослужбовця, набули нового правового регулювання і змісту.

Відповідно до пункту 4 Указу №64/2022, Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», враховуючи необхідність вирішення багатьох невідкладних питань, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, виконанням завдань щодо подолання збройної агресії та захисту держави, мобілізаційних та низки інших процесів, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», положеннями якої оперативно врегулював деякі особливості окремих виплат, в тому числі одноразової грошової допомоги (далі ОГД), зокрема для військовослужбовців, як осіб, які безпосередньо були залучені до виконання зазначених завдань.

Так, пунктом 2 постанови КМУ №168 (тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацами 1, 2, 7 пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.

Пунктом 2-1 Постанови КМУ №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45 (далі Наказ №45) затверджено новий порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Згідно з пунктом 1 зазначеного Наказу, вказаний Порядок розроблений, зокрема, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» від 7 липня 2022 року № 793 (набрала чинності 19 липня 2022 року).

Крім того, згідно з пунктом 3 Наказу, Порядок №45 набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто 31 січня 2023 року (Опубліковано: Офіційний вісник України 2023 року, № 8, сторінка 9, стаття 606, код акта 116462/2023).

Пунктом 1.1 розділу І Порядку № 45 визначено, що цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Пунктом 1.2 розділу І Порядку № 45 визначено, що ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

За приписами п.1.4. Прядку №45, особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Суд зазначає, що спірним у цій справі є наявність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

На підставі статті 31 Закону №2262-ХІІ, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Отже, для встановлення права особи, яка вважає себе членом сім`ї та вважається утриманцем загиблого військовослужбовця, на отримання грошової допомоги необхідно довести факт перебування на повному утриманні загиблого, одержання допомоги, що була джерелом для існування.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.03.2024 у справі №504/557/24, яке набрало законної сили 19.07.2024, встановлено факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2016 року по момент смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.79-84; 161-зворотній бік-162).

Водночас, суд звертає увагу, що встановлення рішенням суду вищевказаного факту не свідчить по належність позивачки до переліку отримувачів одноразової грошової допомоги, який визначено приписами ст.16-1 Закону №2011, зокрема, що позивачка є дружиною ОСОБА_2 або є його утриманцем.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Відтак, доводи позивача про те, що вона надала докази на підтвердження віднесення її до однієї з категорій осіб, які відповідно до положень законодавства мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, є безпідставними.

Щодо посилань позивачки на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.04.2019 у справі №456/1258/17, суд вважає їх помилковими, враховуючи те, що такі висновки були сформовані Верховним Судом до зміни правового регулювання спірних правовідносин, оскільки у справі №456/1258/17 судом застосовувались положення ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції до набрання чинності 25.08.2022 Законом України від 29.07.2022 №2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», відповідно до якої:

«У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».».

Натомість, в межах цієї справи, спірні правовідносини врегульовано положеннями ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції після набрання чинності Законом України від 29.07.2022 №2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», відповідно до якої:

«У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).».

Суд акцентує увагу на тому, що попередня редакція ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дійсно передбачала можливість отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї загиблого військовослужбовця без додаткової умови щодо їх перебування на утриманні такого військовослужбовця, однак статтею 16-1 цього Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, встановлено новий підхід до визначення кола осіб, які мають право на таку допомогу. Отже, враховуючи, що позивачка не є дружиною загиблого військовослужбовця, а проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, для отримання одноразової грошової допомоги вона має підтвердити також факт її перебування на утриманні загиблого.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що позивач надавала відповідачу докази перебування саме на утриманні у ОСОБА_2 , зокрема виписок з банківської картки позивача, довідки про доходи з жовтня 2016 року до квітня 2023 року, тощо.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що остання отримує пенсію у разі втрати годувальника, адже до суду не надано відповідних доказів.

Натомість, в матеріалах справи міститься протокол про призначення позивачу пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (т.1 а.с.18).

Покликання позивача на довідку про доходи №455522 про те, що позивач отримує пенсію в разі втрати годувальника (т.1 а.с.16) спростовується цією ж довідкою, в якій зазначено, що позивач перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності (т.1 а.с.17).

При цьому, суд зауважує, що відповідачем не оспорюється сам факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги не надання позивачкою до заяви про призначення одноразової грошової допомоги документів, які підтверджують, що ОСОБА_1 як член сім`ї загиблого перебувала на його повному утриманні або одержувала від нього допомогу, яка була для позивачки постійним і основним джерелом засобів до існування, в розумінні Закону №2262-XII, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано направив на доопрацювання документи позивачки про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

За положеннями частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , код РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Міністерство оборони України, , місцезнаходження: пр-т Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, Київська область, 03168.

Суддя Дмитро БАБЕНКО

.