Справа № 160/33678/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗонової Л.В.
представника позивача представника відповідача Ткаченко О.П. Натолоки Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ППФО ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець у періоді з 11.05.2012р. по 01.06.2012р., з 01.10.2013р, по 22.07.2014р., за період діяльності з 15.06.2015 по 27.12.2018р. та за період діяльності з 11.10.2019р. по 18.02.2022р. перебувала на загальній системі оподаткування, з використанням праці найманих осіб. У періоді з 01.06.2012р. по 01.10.2013р. перебувала на спрощеній системі оподаткування. Позивач ОСОБА_1 не погоджується з актом камеральної перевірки №992/04-36-24-09/ НОМЕР_1 від 11.04.2024 року. Згідно наданого розрахунку нарахування ЄСВ за даними ФОП ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати ЄСВ що підтверджується наданими первинними бухгалтерськими документами та банківськими виписками за 2020-2021 роки. необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є реєстрація такої особи як фізичною особою-підприємцем, адже саме з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань податковий орган одержує інформацію про перебування особи у статусі фізичної особи - підприємця, а, отже наявність статусу платника єдиного внеску. Також необхідною умовою для нарахування фізичній особі - підприємцю є отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) перебувала на обліку в Головному управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізька північна ДПС з 16.05.2012 року.
Згідно Витягу з ІКС "Податковий блок" ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність 18.02.2022, про що внесено відповідний запис проведення державної реєстрації припинення.
Податкова адреса згідно з відомостями ІКС "Податковий блок": АДРЕСА_1 .
Наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.02.2024 року №757-п Про проведення документальної позапланової перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , на підставі пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, ст.79, пп.69.35-1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, ст.13, ст.25, п.9-25 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та у зв`язку з надходженням відомостей про державне реєстрацію припинення платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 29.03.2024 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2017 по 27.12.2018 та за період діяльності з 11.10.2019 по 18.02.2022 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період діяльності з 11.05.2012 по 22.07.2014, за період діяльності з 15.06.2015 по 27.12.2018 та за період діяльності з 11.10.2019 по 18.02.2022 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
На підставі зазначеного наказу від 28.02.2024 року №757-п, ГУ ДПС у Дніпропетровській області оформлено повідомлення від 28.02.2024 №136 про проведення перевірки з 29.03.2024 за адресою м.Дніпро, просп.Богдана Хмельницького,буд.25, каб.109.
Наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.02.2024 року №757-п та повідомлення від 28.02.2024 №136 направлено засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , проте конверт було повернуто на адресу податкового органу 22.03.2024 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
29.03.2024 головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області Метлицькою В. підготовлено запит про надання інформації та її документального підтвердження №142/04-36-24-09-12, згідно якого відповідно до п.85.2 статті 85 ПК України, просить надати всі необхідні документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), а також первинні документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки (відносяться до предмету здійснення підприємницької діяльності) та інші документи, які використовувались в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 01.01.2017 по 18.02.2022, зокрема (перелік не вичерпний): банківські виписки по рахунках; видаткові, товарні накладні на придбання та продаж товарів, робіт та послуг; акти виконаних робіт на отримані та надані послуги; квитанції, касові чеки на придбання товарів, робіт, послуг; книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та інші.
Запит про надання інформації та її документального підтвердження №142/04-36-24-09-12 від 29.03.2024 року направлено засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , проте конверт було повернуто на адресу податкового органу 23.04.2024 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період діяльності з 01.01.2017 по 27.12.2018 та за період діяльності з 11.10.2019 по 18.02.2022 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період діяльності з 11.05.2012 по 22.07.2014, за період діяльності з 15.06.2015 по 27.12.2018 та за період діяльності з 11.10.2019 по 18.02.2022 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.04.2024 №992/04-36-24-09/ НОМЕР_1 .
В порушення вимог пп.44.3, п.44.1 ст.44 ПК України ППФО ОСОБА_1 , не надано до перевірки первинні документи пов`язані із місцем провадження господарської діяльності.
Згідно акту перевірки від 11.04.2024 №992/04-36-24-09/ НОМЕР_1 , документальною позаплановою невиїзною перевіркою платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 встановлено порушення (Розділ ІІІ. Висновок):
4. пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.177.11 ст.177 Кодексу №2755, в частині несвоєчасного подання до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи (ліквідаційна) за 2022 рік;
5. пп. «ґ» п.176.2 ст.176 Кодексу №2755, в частині невірного відображення в Податковому рахунку форми №4ДФ за ІІ квартал 2021 року реєстраційного номер облікової картки платника податків.
6. вимоги П.181.1 ст. 181, п.183.10. ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК України, в частині несвоєчасної реєстрації платником податку на додану вартість та заниження до сплати ПДВ у розмірі 197353,63 грн.
7. вимог п.201.1 п.201.2 п.201.10 ст.201 Кодексу №2755-VI, в частині відсутності реєстрації податкових накладних.
8. вимоги п.203.1 ст.203 Кодексу №2755-VI, в частині не подання декларації з податку на додану вартість за червень 2021р., липень 2021р., серпень 2021р., вересень 2021р., жовтень 2021р., листопад 2021р., грудень 2021р.
10. п.44.1, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ в частині ненадання до перевірки первинних документів, на підставі яких формувалася звітність та інші документів з питань обчислення і сплати податків та зборів за період з 01.01.2017 по 18.02.2022;
11. п.4 част.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010 №24б4-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.3.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року № 454, п.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 в частині ненадання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012, 2013,2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 рік;
12. п.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум кованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 в частині несвоєчасного надання Звітів про суми кованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 роки та 2022 рік;
13. пп.212.1.11, п.212.1, ст.212, пп.222.3.1, пп.222.3.2, п.222.3 ст.222 ПК України, пп.4 п.7 розділу ІV Наказу МФУ від 23.01.2015 №14 "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку (із змінами), в частині заниження суми податкового зобов`язання за вересень 2020 року на 49,00 грн.;
14. п.2 ч.аст.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень, листопад та грудень 2018 року на 2457,18 грн.
В акті перевірки зазначено, що у зв`язку з неявкою платника до ГУ ДПС у Дніпропетровській області для ознайомлення, підписання та отримання акту перевірки, акт надіслано засобами поштового зв`язку у Порядку визначеному ст.42 ПК України за податковою адресою платника.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.
До вказаного Закону з 01.01.2017 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.
Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно підпункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Частиною третьою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.
Пунктом 7 частини першої статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Відповідно до положень частини першої-четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника єдиного внеску - фізичної особи затверджена наказом Міндоходів України від 20.04.2015 № 449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Інструкція №449) та наведена у додатку 7 до вказаної Інструкції.
Згідно розділу VI Інструкції №449 передбачено Порядок стягнення заборгованості з платників, яким передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи податкового органу на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.
Протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.
У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.
Як встановлено судом під час розгляду справи, внаслідок ненадання платником до перевірки документів, що підтверджують понесені витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, документальною перевіркою встановлено завищення витрат у перевіреному періоді та заниження чистого оподатковуваного доходу всього на 1 533 272 грн., виникло заниження бази нарахування єдиного внеску з урахуванням максимальної величини за 2020-2021 роки на суму 1 275 271,31 грн., що призвело до заниження сум нарахованого єдиного внеску на 205 900,64 грн.
Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску у розмірі 22%, встановлено, що ППФО ОСОБА_1 не подані звіти по ЄСВ за 2017 та 2018 рік, внаслідок чого, згідно даних ІКС «Податковий блок», в ІКП ППФО ОСОБА_1 , в автоматичному режимі, здійснено нарахування єдиного внеску за 2017 рік та І-ІІІ квартал 2018 року. Суму заборгованості ППФО ОСОБА_1 за 2017 рік та І-ІІІ квартал 2018 року було оплачено в повному обсязі.
Внаслідок того, що ППФО ОСОБА_1 був не поданий звіт за 2018 рік, не був нарахований і не був сплачений єдиний внесок за ІV квартал 2018р., у сумі 2457,18 грн., в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ІV квартал 2018р на 2457,18 грн.
Перевіркою питань щодо подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску: на підставі аналізу встановлено порушення, а саме, ППФО ОСОБА_1 не надані до Криворізької Північної ДПІ (Покровського района м. Кривого Рогу) ГУ ДПС Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018рік. не надані, за 2020 рік та 2022 рік надана несвоєчасно (граничний термін надання звіту за 2014 рік - 10.02.2015р., фактично звітність не надана, граничний термін надання звіту за 2015 рік - 09.02.2016р., фактично звітність не надана, граничний термін надання звіту за 2016 рік - 09.02.2017р., фактично звітність не надана, граничний термін надання звіту за 2017 рік - 09.02.2018р., фактично звітність не надана, граничний термін надання звіту за 2018 рік 11.02.2019р., фактично звітність не надана, граничний термін надання звіту за 2019 рік 10.02.2019р., фактично звітність надана 29.01.2020р., граничний термін надання звіту за 2020 рік 09.02.2021р., фактично звітність надана 30.03.2021, граничний термін надання звіту за 2022 рік 21.03.2022р., фактично звітність надана 07.10.2022), в порушення п.4 част.2 ст.6 Закону №2464, п.3.2 розділу ІІІ Порядку №454 та п.2 розділу IІІ Порядку №435.
Перевіркою своєчасності перерахування ППФО ОСОБА_1 на рахунки органів ДПС України сум єдиного внеску встановлено: несвоєчасна сплата суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки.
Зазначені вищі висновки податкового органу позивачем під час розгляду справи не спростовано.
Так, враховуючи наявність заборгованості по єдиному соціальному внеску, на виконання вимог п. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно з п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та на підставі даних ІТС контролюючих органів, контролюючим органом правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску відносно позивача.
Водночас, за приписами ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
В позовній заяві та під час розгляду справи, представником позивача зазначалось, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не можу бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.
З приводу цього суд зазначає, що метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
З огляду на вищевикладені висновки, шляхом системного тлумачення наведених норм права, суд зазначає, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2, 3 ст. 9 ЗУ №2464-VI).
Так, ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну невиїзну перевірку ППФО ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 27.12.2018 та за період діяльності з 11.10.2019 по 18.02.2022 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період діяльності з 11.05.2012 по 22.07.2014, за період діяльності з 15.06.2015 по 27.12.2018 та за період діяльності з 11.10.2019 по 18.02.2022 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої встановлено порушення:
1. п.2 част.1 ст.7, част.3 ст.9 розділу ІІІ Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок заниження оподатковуваного доходу на 1 533 272 грн., в результаті занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на 280 449,65 грн., у т.ч. за 2020 рік на 74 549,01 грн., за 2021 рік на 205 900,64 грн.;
2. п.4 част.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.3.2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року №454, п.2 розділу IІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 в частині ненадання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 рік;
3. п.2 розділу IІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 в частині несвоєчасного надання Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 роки та 2022 рік;
4. п.2 част.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень, листопад та грудень 2018 року на 2457,18 грн.
Також судом встановлено, що станом на початок перевірки, так і на останній день проведення перевірки ППФО ОСОБА_1 в порушення п.44.1 п.44.3 ст.44, п.85.2. ст.85 Кодексу №2755, не надано до перевірки первинних документів на підставі яких формувалася звітність та інші документи з питань обчислення і сплати податків та зборів за періоди з 11.05.2012р. по 22.07.2014р., з 15.06.2015р. по 27.12.2018р., з 11.10.2019р. по 18.02.2022р.
Матеріалами справи підтверджується надсилання позивачу на її податкову адресу зокрема наказу про проведення перевірки від 28.02.2024 №757-п, повідомлення від 28.02.2024 №136, запиту про надання інформації та її документального підтвердження №142/04-36-24-09-12 від 29.03.2024р. Проте конверти були повернуті на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання.
Згідно відповіді №1069379 від 28.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, зробленого на запит суду, адреса реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_2 з 05.11.2010 року.
Згідно копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 05.11.2010р.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованим місцезнаходженням ОСОБА_1 було АДРЕСА_2 .
Згідно відомостей ІКС "Податковий блок" податковою адресою ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .
Відтак, матеріалами справи підтверджено, що єдиною адресою за якою правомірно податковий орган надсилав ППФО ОСОБА_1 документи пов`язані з проведенням документальної перевірки, рішення про застосування штрафних санкцій та оскаржувану податкову вимогу є АДРЕСА_2 .
Не отримання позивачем документів пов`язаних з проведенням перевірки, рішень про застосування штрафних санкцій та оскаржуваної податкової вимоги, які належним чином були направлені позивачу не звільняють ППФО ОСОБА_1 від відповідальності, за порушення які було встановлені податковим органом під час проведення документальної перевірки.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено, що оскаржуване позивачем рішення (податкова вимога) прийняте ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 31.03.2025р.

Суддя Н.В. Турлакова