Справа № 520/1251/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 р. Справа № 520/1251/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.01.25 по справі № 520/1251/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 11.09.2019 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 11.09.2019 з урахуванням суми індексації грошового забезпечення в розмірі 582,23 грн. та здійснити виплату суми перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області. 11.09.2019 у зв`язку зі звільненням зі служби позивачу була призначена пенсія за вислугу років та станом на день звернення до суду він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач дізнався про те, що при призначенні пенсії відповідачем не враховується індексація грошового забезпечення. У зв`язку з чим представник позивача здійснив запит 14.12.2023 в якому клопотав відповідача про включення до грошового забезпечення з якого розраховується пенсія позивача суму отриманої індексації. Відповідач надав позивачу роз`яснення у формі листа №2000-0203-8/189296 та запитувані документи. Однак звертаючись до відповідача позивач мав на увазі те, що при призначенні пенсії та її розрахунку не було враховано індексацію, тобто розрахунок був із знеціненого внаслідок інфляції грошового забезпечення позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2024 року у справі №580/1974/23 не є релевантною до спірних правовідносин у даній справі.

Вказує, що суть справи №520/1251/24 зводиться до того, що основний розмір пенсії позивача при її призначенні було розраховано без врахування індексації грошового забезпечення отримуваної ним протягом періоду 24 місяців перед місяцем звільнення. І тільки з метою відновлення права позивача на належний розмір пенсії з повного грошового забезпечення на момент звільнення (а не знеціненого внаслідок інфляційних процесів) було направлено звернення до відповідача (Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області) з вимогою здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії з 11 вересня 2019 року з урахуванням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення (і надано довідку про фактично нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення №1140 від 07.12.2023).

В той час як, у справі №580/1974/23 правова позиція Верховним Судом сформована з іншого предмету позову. Ключовим питанням у справі №580/1974/23 була можливість включення в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії особам, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції), у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення, сум індексації цього грошового забезпечення. Позивачем у справі був колишній працівник ОВС (міліції), який бажав здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії шляхом витребування в уповноваженого органу (Відповідач - Державна установа (далі - ДУ) «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області») довідки станом на листопад 2019 року про розмір грошового забезпечення поліцейського за прирівняною посадою з обов`язковим включенням у таку довідку окрім основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, також й суми індексації грошового забезпечення в розмірі 887,09 грн.

Таким чином, на думку позивача, ні предмет позову, ні сторона відповідача у справі №580/1974/23 не відповідають предмету позову та стороні відповідача у справі №520/1251/24, а відтак, висновки Верховного Суду не є релевантними до даного спору.

Як стверджує позивач, судом першої інстанції не враховано правову позицію, сформовану Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2019 року по справі №522/2738/17, щодо відступу від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15) про те, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Судом першої інстанції не враховано також аналогічну правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 26 серпня 2021 року по справі №240/7853/19.

Позивач наголошує, що відповідно до довідки ГУНП в Харківській області №1140 від 07.12.2023 про нараховану та виплачену інформацію за період з 01.09.2017 року по 31.08.2019 року індексація нараховувалась та виплачувалась постійно за наростаючим принципом в період з листопада 2017 по серпень 2019, а відтак вона мала враховуватися при здійсненні первинного розрахунку розміру пенсії позивача.

На думку позивача, неповне, необ`єктивне, невсебічне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права призвело до винесення нелегітимного рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 14.12.2023 про перерахунок пенсії включивши до суми грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія суму отримуваної індексації доходів.

22.12.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом повідомило позивач, про те, що його пенсія проіндексована у відповідності до Постанов КМУ №168, №118, а виплата пенсії здійснюється своєчасно.

Не погодившись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для здійснення перерахунку пенсії на підставі Довідки №1140 від 07.12.2023 про нараховану та виплачену індексацію ОСОБА_1 , у розумінні ст. 63 Закону №2262 у пенсійного органу немає.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Абзац перший преамбули Закону № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Приписами ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Положеннями ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Аналізуючи норми чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку, що визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій, так і при перерахунку раніше призначених пенсій має бути однаковим.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Колегія суддів зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум, для розрахунку пенсії військовослужбовцям.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №522/9659/16-а від 15 квітня 2019 року.

Так, Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 638/9697/17 від 03.04.2019 року дійшов висновку, що незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 6 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15) щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ. Разом з тим, питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої індексації грошового забезпечення, не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №522/2738/17.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.12.2020 у справі № 359/8843/16-а, від 26.08.2021 у справі № 240/7853/19, від 06.04.2023 у справі № 560/9664/21, від 10.05.2023 у справі № 240/6857/20.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що на час призначення пенсії позивач мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної ним індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області неправомірно відмовлено у проведенні перерахунку розміру пенсії.

Щодо доводів позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням суми індексації грошового забезпечення в розмірі 582,23 грн, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій та рішень не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 16.07.2024 року у справі №640/27731/21, від 08.05.2024 року у справі №400/4562/19, від 27.02.2024 року у справі №1740/2487/18.

Таким чином, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Колегія суддів виходить з того, що фактично спірним питанням по даній справі є право позивача на включення отримуваної ним індексації грошового забезпечення до складу його грошового забезпечення на час призначення пенсії.

При цьому, у спірних правовідносинах питання щодо визначення розміру конкретної суми індексації грошового забезпечення в межах цієї справи відповідачем не досліджувалося, відповідач не здійснював перерахунок пенсії позивача з урахуванням індексації грошового забезпечення.

За таких обставин вказана вимога позову є передчасною, а тому задоволенню не підлягає, оскільки зазначення розміру конкретної суми індексації грошового забезпечення на даному етапі є дискреційними повноваженнями відповідача.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів з метою належного захисту прав позивача дійшла висновку про необхідність зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.09.2019 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1140 від 07.12.2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 31.01.2024 у справі №580/1974/23, колегія суддів вважає помилковими, оскільки правовідносини у справі № 580/1974/23 до спірних правовідносин у справі №520/1251/24 не є релевантними, з огляду на наступне.

Так, у справі №520/1251/24 позов зводиться до того, що основний розмір пенсії позивача при її призначенні було розраховано без врахування індексації грошового забезпечення отримуваної ним протягом періоду 24 місяців перед місяцем звільнення.

В той час як, у справі №580/1974/23 ключовим питанням була можливість включення в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії особам, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції), у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення, сум індексації цього грошового забезпечення. Позивачем у справі був колишній працівник ОВС (міліції), який бажав здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії шляхом витребування в уповноваженого органу (Відповідач - Державна установа (далі - ДУ) «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області») довідки станом на листопад 2019 року про розмір грошового забезпечення поліцейського за прирівняною посадою з обов`язковим включенням у таку довідку окрім основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, також й суми індексації грошового забезпечення в розмірі 887,09 грн.

Отже, предмет позовних вимог у вказаних справах є різним, що виключає можливість застосування висновку Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №580/1974/23 до спірним правовідносин у даній справі.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції залишаючи позов без задоволення, дійшов помилкових висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року по справі № 520/1251/24, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі 440/3005/19.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 1221,20 згідно з квитанцією № від 09.01.2024 року та при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в сумі 1816,50 грн згідно з квитанцією № 9310-7906-2762-5856 від 07.02.2025 року.

Враховуючи те, що апеляційна скарга судом задоволена, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 3037,70 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 по справі № 520/1251/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 11.09.2019 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1140 від 07.12.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.09.2019 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1140 від 07.12.2023 року, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на судовий збір в загальній сумі 3037 (три тисячі тридцять сім) гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк