Справа № 520/4935/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р. №520/4935/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Басістий Є.А.,

за участю:

представника позивача - Ковкіна О.В.,

представника відповідача - Саєнко Л.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року

№ 6 про донарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафу у загальній сумі 471 821,16 грн;

№ 6 про донарахування військового збору та штрафу у загальній сумі 39318,44 грн;

№ 6 про зменшення від`ємного значення з ПДВ та штрафу у загальній сумі 471283,75 грн;

№ 6 про застосування штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН на суму 188 513,65 грн;

та рішення про застосування штрафних санкцій від 13 грудня 2019 року № 6,

а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2019 року № Ф-6.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що при проведенні планової перевірки працівникам фіскальної служби надані всі необхідні пояснення, відомості та інші документи, що підтверджують право на віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, які сплачені при придбанні ТМЦ та спростовують твердження податкового органу заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності. Вказано, що контролюючим органом під час прийняття спірних рішень не надано оцінку первинним документам, не зроблено аналіз конкретних бухгалтерських документів, а висновки податкового органу ґрунтуються виключно на застосованому математичному методі дослідження спірних обставин.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 16 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року, у задоволені позову відмовив.

Постановою Верховного суду від 11.04.2024 Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року скасовано, справу № 520/4935/2020 направлено до Харківського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Біловій О.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 прийнято до розгляду адміністративну справу.

Згідно ч. 1 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2024 адміністративну справу передано на розгляд судді Єгупенка В.В., у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 прийнято до розгляду адміністративну справу.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 року визначено суддю Бідонько А.В. у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Єгупенка В.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 прийнято до розгляду адміністративну справу.

Представником відповідача 05.09.2024 року надано відзив на позов, в якому сторона відповідача проти вимог поданого позову заперечує. Наполягає, що відповідно до акту перевірки від 12.06.2017 № 4459/20-40-13-15-07/ НОМЕР_2 проведено перевірку діяльності платника податків та зроблено правомірний висновок щодо завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на загальну суму 1 747 485,80 грн, які не пов`язані з отриманням доходу. Отже, контролюючим органом правильно визначено загальну суму витрат у розмірі 16 456 851, 66 грн, яка підлягає включенню ФОП ОСОБА_1 до складу витрат. Усі докази, які були надані учасниками справи під час попереднього судового розгляду, досліджувалися судами першої та апеляційної інстанції, що спростовує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 11.04.2024 у цій справі, що судами не досліджено та не оцінено докази за правилами, встановленими статтею 90 КАС України. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи заявленого позову, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача проти вимог заявленого позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Як встановлено судовим розглядом, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Перебуває на загальній системі оподаткування та є платником ПДВ.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань основний вид діяльності позивача 46.36 оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами. На підставі наказу № 1173 від 11 жовтня 2019 року ГУ ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, за результатами якої складено акт від 27 листопада 2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 , відповідно до якого встановлені наступні порушення:

- пункту 177.2., підпунктів 177.4.1. та 177.4.4. пункту .177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 314 547,44 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 314 547,44 грн;

- підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме заниження військового збору у перевіряємому періоду в сумі 26 212,29 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 26 212,29 грн;

- пунктів 185.1 статті 185, 188.1 статті 188, підпункту г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, а саме заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 377 027 грн, в тому числі за грудень 2018 року в сумі 377 027 грн;

- пунктів 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме відсутність реєстрації в ЄРПН зведеною податкової звітності на загальну суму 2 262 163,80 грн, в тому числі ПДВ в сумі 377 027, 30 грн, по терміну 15 січня 2019 року; - пунктів 1 та 4 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 53 878,50 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 53 878,50 грн.

На підставі висновків вказаного акта перевірки, ГУ ДПС були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № 6 про донарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафу у загальній сумі 471 821,16 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року № 6 про донарахування військового збору та штрафу у загальній сумі 39 318,44 грн;

- податкове повідомлення - рішення від 17 грудня 2019 року № 6 про зменшення від`ємного значення з ПДВ та штрафу у загальній сумі 471 283,75 грн;

- податкове повідомлення - рішення від 17 грудня 2019 року № 6 про застосування штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН на суму 188 513,65 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13 грудня 2019 року № 6 про донарахування штрафних санкцій по єдиному соціальному внеску у сумі 10 775,70 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2019 року № Ф-6 про сплату єдиного соціального внеску у сумі 53 878,50 грн.

Позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, проте рішенням ДПС України від 25 березня 2020 року скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2019 року № Ф-6, рішення про застосування штрафних санкцій від 13 грудня 2019 року № 6, а також продовжено розгляд скарги в частині оскарження податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 Податковий кодекс України).

Відповідно до пункту 21 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Так, відповідно до вимог Податкового кодексу України розроблено Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 № 395, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 року за № 607/23139 для використання посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами (далі - Порядок № 395).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку № 395 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку, та підтверджують наявність зазначених фактів ( п. 1.5, п.1.6, п.1.7 Порядку № 395).

Відповідно до п. 2.3.2.2 Порядку № 395 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено у статтею 177 Податкового кодексу України.

Так, статтею 177 Податкового кодексу України визначено особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України визначає що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України визначено перелік витрат, які не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

- документально не підтверджені витрати.

Згідно із підпунктом 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, з аналізу наведених норм права вбачається, що при визначенні фізичною особою-підприємцем об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб можуть враховуватися лише документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи, актом перевірки встановлено порушення пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 314547,44 грн за 2017 рік.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Так, порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 188.1 зазначеної статті, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг); б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (в редакції згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду).

Відповідно до абз. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Судом встановлено, що висновки контролюючого органу грунтуються на тому, що ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу було подано податкову декларацією про майновий стан та доходи за 2017 рік (вх. ГУ ДПС у Харківській області від 25.01.2018 № 92971160), відповідно до якої до складу витрат платником податків було віднесено суму у розмірі 18 204 337,36 грн, в тому числі :

- вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані

у виробництві продукції - 16 904 974,98 грн;

- витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 156 388,24 грн.

- інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг 1 142 974,14

грн.

У перевіряємому періоді позивач перебувала у господарських взаємовідносинах із контрагентами-постачальниками: ТОВ "Конд-Класс", ТОВ "Харківський хлібний дім", ТОВ "Енліль", ТОВ "Інтертрейд Мікс", ПП "Торговий Дім "Золота Миля", ТОВ "Птолемей", ТОВ "Основа транс", ФОП ОСОБА_3 , ТОВ "Інтерстач Україна", ТОВ "Імперово Фудз", ТОВ "Торговий Дім "Бімаркет", ТОВ "Баланс Про", ТОВ "Коммерс ВД", ТОВ "Міліс", ПП "Нова Лінія", ТОВ "Інтерфуд-Стандарт", ФОП ОСОБА_3 , ТОВ "Продлогістика", ТОВ "Проденерго", ТОВ "Євро Шугар Трейд", а також із контрагентами-покупцями: ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна", ТОВ "Торговий Дім "Конд- Класс", "Ram Trade OU", "CS Moldukr SLR", "SV Partnerі" SIA, ТОВ "Конд-Класс", ТОВ "КиївХліб-Киянам", ТОВ "Церебро Компані", ПП "Орхідея Суми", ФОП ОСОБА_4 , ТОВ "Союз Супермаркетів Харкова", ТОВ "Сігмастелс", ТОВ "Сучасний Модерн".

З наданої первинної документації, що є в матеріалах справи, а саме: договорів із вищевказаними контрагентами, прибуткових та видаткових накладних, платіжних доручень, виписок з банківських рахунків, актів виконаних робіт, актів наданні послуг, товарно-транспортних накладних, калькуляції, звітів про перероблену давальницьку сировину, звітів про продукцію, відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що сума витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, склала 16 456 851,56 грн, в тому числі:

- вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві кондитерської продукції, вартість послуг, пов`язаних із переробкою сировини для виготовлення кондитерських виробів, орендою складського та офісного приміщень, зберіганням ТМЦ, оформленням експортних операцій, отриманням транспортних, рекламних, маркетингових, банківських послуг в розмірі 16 229 517,41 грн;

- витрати на оплату праці з урахуванням сплати ЄСВ нарахованого на суму заробітної плати - 156 388,24 грн;

- оплата ЄСВ в розмірі 70 945,91 грн.

У 2017 році ФОП ОСОБА_1 відвантажила кондитерську продукцію на загальну суму 20 268 575 грн без урахування ПДВ за 523 608,73 кг продукції. До складу собівартості відвантаженої продукції входить вартість придбаних позивачем ТМЦ та сировини та послуг з їх переробки у кондитерські вироби, виконаних контрагентами позивача згідно з укладеними договорами на переробку давальницької сировини.

Окрім того, із поданої позивачем декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік вбачається, що націнка на витрати, що входять до складу собівартості ТМЦ складає 9,2%.

У цей же період, тобто у 2017 році, позивачем придбано ТМЦ та послуги, пов`язані із їх переробкою, транспортуванням, просуванням на загальну суму 20 472 537,18 грн.

Контролюючий орган дійшов висновків про те, що вартість придбаних ТМЦ, робіт, послуг та інших витрат, які пов`язані з отриманням доходу за 2017 рік та включаються до складу витрат складають 16 456 851,56 грн., виходячи із такого розрахунку:

372 379,50 грн (залишки ТМЦ станом на 01 січня 2017 року) + 430 622,92 грн (заборгованість покупців станом на 01 січня 2017 року) + 20 472 537,18 грн (придбані ТМЦ та послуги за перевіряємий період) + 829 822,10 грн (заборгованість ФОП ОСОБА_1 станом на 01 січня 2017 року) - 1 980 718,37 грн (залишки ТМЦ станом на 31 грудня 2017 року) - 2 074 555,71 грн (заборгованість покупців станом на 31 грудня 2017 року за вирахуванням націнки) - 1 930 391,00 грн (заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед постачальниками станом на 31 грудня 2017 року) + 156 388,24 грн (фонд оплати праці та нарахування на заробітну плату складає) + 70 945,91 грн (сплата ЄСВ за перевіряємий період).

Поряд із тим, із акта перевірки вбачається, що залишки ТМЦ станом на 01 січня 2018 року складають 1 980 718,37 грн., а станом на 31 грудня 2018 року - 2 627 714,79 грн.

Водночас, контролюючий орган вважав, що сума вартості залишків ТМЦ станом на 31 грудня 2018 року повинна складати 4 512 851,27 грн без урахування ПДВ, що на 1 885 136,48 грн без урахування ПДВ більше ніж залишки ТМЦ за обліком платника податків. Цей висновок зроблений, виходячи із такого розрахунку:

1 980 718,37 грн (залишки ТМЦ станом на 01 січня 2018 року) + 1 935 967,71 грн (заборгованість покупців станом на 01 січня 2018 року за вирахуванням націнки) + 25 550 089,32 грн (придбані ТМЦ та послуги за 2018 рік) + 1 930 391,00 грн (заборгованість по постачальникам на 01 січня 2018 року) - 3 428 283,72 грн (заборгованість покупців станом на 31 грудня 2018 року за вирахуванням націнки) 1 523 646,01 грн (заборгованість постачальникам станом на 31 грудня 2018 року) 21 932 385,40 грн (вартість придбаних ТМЦ та послуг, що реалізовані, за даними декларації платника податків за 2018 рік).

Позивач надав після проведення перевірки інформацію щодо залишків станом на 01 січня 2018 року на суму 371 301,20 грн, що свідчить про зменшення залишків ТМЦ станом на 01 січня 2018 року на суму 1 609 417,17 грн.

З наявних в матеріалах справи висновків комісійної судово-економічної експертизи від 06.04.2021р. № СЕ19/121-21/6863-ЕК, проведеної в Харківському науково- дослідному експертно-криміналістичному центрі (т.38, а.с. 3-24), судом встановлено наступне:

- по першому питанню надано відповідь: висновки Акту перевірки від 27.11.2019 року № 936/20-40-33-06-08/ у частині, що стосується заниженню ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у 2017 році на загальну суму 314547,44 грн. наданими на дослідження документам не підтверджуються.

- по другому питанню надано відповідь: висновки Акту перевірки від 27.11.2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 у частині, що стосується заниженню ФОП ОСОБА_1 військового збору за 2017 рік у сумі 26212,29 грн. наданими на дослідження документам не підтверджуються.

- по третьому питанню надано відповідь: висновки Акту перевірки від 27.11.2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 у частині, що стосується заниженню ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік в сумі 53878,50 грн. наданими на дослідження документам не підтверджуються.

- залишки ТМЦ станом на 31.12.2017р. наданими на дослідження документами підтверджуються у розмірі 371301,20 грн. та відповідають даним первинних документів ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, судом встановлено, що позивач 24 травня 2021 року подавав до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судової економічної експертизи, в якому просив на вирішення експертизи поставити такі питання:

1) Чи відповідають визначені та задекларовані витрати ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік наданим первинним документам та вимогам Податкового кодексу України?

2) Чи підтверджується документально зазначене в акті документальної планової виїзної перевірки від 27 листопада 2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 заниження об`єкта оподаткування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 1 січня 2017 по 31 грудня 2017 року і донарахування до сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування?

3) Чи підтверджується документально нестача товарно-матеріальних цінностей, встановлена актом документальної планової виїзної перевірки від 27 листопада 2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 станом на 31 грудня 2018 року у розмірі 1 885 136,48 грн?

4) Чи підтверджується документально зазначене в акті документальної планової виїзної перевірки від 27 листопада 2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 заниження об`єкта оподаткування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за грудень 2018 року і донарахування до сплати податку на додану вартість?

На виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду 27.05.2021 по справі № 520/4935/2020 Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" проведено судову економічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта №30909 від 02.06.2022 (т.42, а.с. 16-30).

На виконання вимог Постанови Верховного суду від 11.04.2024 судом досліджено висновок експерта № 30909 складеного 02 червня 2022 року та встановлено, що за результатами проведення судової економічної експертизи експерт дійшов наступних висновків:

По першому питанню надано відповідь: в обсязі наданих на дослідження документів, дані податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік ФОП ОСОБА_1 , в частині визначення суми чистого оподатковуваного доходу в розмірі 255686,11 грн., як різниці між загальною сумою одержаного доходу в розмірі 18460023,47 грн. та загальною сумою витрат 18204337,36 грн. підтверджується первинними документами.

При цьому, відповідаючи на вказане питання експерт вказав, що для проведення дослідження була надана завірена копія Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік ФОП ОСОБА_5 , відповідно даних якої ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік задекларовано:

- сума доходів, яка включається до загального річного оподатковуваного доходу, складає 255686,11 грн.;

- сума податку на доходи фізичних осіб складає 46023,50 грн.;

- сума військового збору складає 3835,29 грн.

Відповідно до даних Додатку Ф2 до декларації за 2017 рік, ФОП ОСОБА_6 задекларовано:

- загальну суму одержаного доходу в розмірі 18460023,47 грн., у т.ч. сума доходу від оптової торгівлі цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (код виду економічної діяльності - 46.36) - 18457023,47 грн., сума доходу, одержаного від надання в оренду інших машин, устаткування та товарів (код виду економічної діяльності 77.39) - 3000,00 грн.;

- загальну вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю в сумі 18204337,36 грн., у т.ч. вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції в сумі 16904974,98 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 156388,24 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 1142974,14 грн.

Для проведення дослідження у відповідь на клопотання експерта надана розшифровка даних Декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік (рядки 1,2 розділу 1 Доходи від провадження підприємницької діяльності), в якому викладений перелік первинних та платіжних документів, суми по операціям яких включені до складу доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 у 2017 році.

В процесі дослідження експертом проводилось зіставлення даних банківської виписки, даних первинних документів (видаткових/прибуткових накладних, актів виконаних робіт, платіжних доручень тощо) із даними податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік.

Докладно перелік первинних документів, суми по операціях яких включено до складу доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік наведені у Додатку №l до висновку експерта (Таблиця №1 та Таблиця №2 відповідно).

Надані на дослідження первинні документи мають необхідні реквізити, передбачені вимогами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 № 88.

Експерт з даних додатку, наданими на дослідження первинними документами підтвердив:

- обсяг доходів ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік в загальній сумі 18460023,47 грн., у т.ч. від оптової торгівлі цукром, шоколадом і конд.виробами (код виду діяльності 46.36) в сумі 18457023,47 грн. без ПДВ, від послуг з надання в оренду інших машин, устаткування та товарів (код виду діяльності 77.39) - в сумі 3000,00 грн. без ПДВ;

- обсяг витрат на придбані ТМ, що реалізовані або використані у виробництві продукції - в сумі 16904974,98 грн. без ПІДВ;

- інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 1142974,14 грн. без ПДВ;

- витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 156388,24 грн.

Таким чином, в обсязі наданих на дослідження документів, дані податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік ФОП ОСОБА_5 , в частині визначення суми чистого оподатковуваного доходу в розмірі 255686,11 грн., як різниці між загальною сумою одержаного доходу в розмірі 18460023,47 грн. та загальною сумою витрат - 18204337,36 грн. підтверджуються первинними документами.

Досліджуючи висновок експерта № 30909 складеного 02.06.2022 року судом встановлено, що зазначені висновки були зроблені, зокрема на підставі наданих первинних документів, які також надано і суду.

По другому питанню експертом надано відповідь: в обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта, висновки акту податкової перевірки від 27 листопада 2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , пн НОМЕР_2 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01 січня 2017 року - 31 грудня 2018 року, в частині заниження об`єкта оподаткування ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року і донарахування до сплати на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - не підтверджується наданими на дослідження первинними документами.

При цьому суд наголошує, що завищення документального підтвердження витрат безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу ФОП ОСОБА_7 за 2017 рік, в розмірі 1747485,80 грн. в акті перевірки встановлено розрахунковим шляхом, з урахуванням пропорційності списання витрат, пов`язаних із закупівлею ТМЦ, сировини та послуг фактам отримання доходу».

Як вбачається, дані податкової звітності платника єдиного податку ґрунтуються на даних Книги обліку доходів та витрат, яка ведеться (заповнюється) фізичною особою-платником єдиного податку на підставі первинних документів.

Ведення книги обліку доходів та витрат також підтверджується актом податкової перевірки (стор. 13 акту).

Визначення розміру витрат, пов?язаних із одержанням доходу, урахуванням пропорційності списання витрат, пов?язаних із закупівлею ТМЦ сировини та послуг фактам отримання доходу, положеннями ПКУ та законодавства, що регламентує діяльність платників єдиного податку фізичних осіб, - не передбачено.

Поряд із цим експерт зазначив, що при проведенні розрахунків витрат ФОП ОСОБА_5 , викладених в акті перевірки (абз, 9 та 10 стор.16 акту), використані різні дані стосовно:

- заборгованості покупців станом на 01.01.2017 за вирахуванням націнки: в абз. 9 наведена сума - 401855,71 грн., в абз. 10 - 430622,92

грн. (що на 7,2% більше);

- заборгованості покупців станом на 31.12.2017 за вирахуванням націнки: в абз. 9 наведена сума - 1935967,71 грн., в абз. 10 - 2074555,71 грн. (що на 7,2% більше).

Арифметичний підсумок розрахунку загального розміру витрат, визначний в акті перевірки (абз. 10 на стор. 16), складає 16456851,66 грн., проте як за результатами арифметичних підрахунків, проведених в процесі дослідження, загальний розмір витрат складає 16347030,77 грн., що на 109820,79 грн. менше.

Поряд із цим, в акті податкової перевірки наведені різні дані стосовно залишків ТМЦ (товарів, сировини) станом на 31.12.2017р.:

- згідно відомостей, отриманих в ході перевірки, сума залишків складає 1980718,37 грн. без ПДВ, відповідно до даних листа №20191125 від 25.11.2019, поданого ФОП ОСОБА_8 контролюючим органам після проведення перевірки, сума залишків складає 371301,20 грн. без ПДВ.

Експерт відзначив, що даних стосовно того, в якій саме сумі первинними документами або матеріалами інвентаризації, проведеної в процесі перевірки, підтверджений розмір залишків ТМ станом на 31.12.2017 в акті перевірки не зазначено.

Суд наголошує, що вказані зауваження також було висловлено Верховним Судом при розгляді Постанови від 11.04.2024 року.

З огляду на це, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07. 1999 № 996-XIV та ст. 44.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, внаслідок документального не підтвердження контролюючими органами витрат, безпосередньо пов?язаних з отриманням доходу, судовим експертом в процесі дослідження здійснюється документальне зіставлення та перевірка обґрунтованості даних податкової звітності ФОП ОСОБА_1 даним наданих на дослідження первинних документів.

Виходячи із дослідження, проведеного по першому питанню ухвали від 27.05.2021, дані податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік ФОП ОСОБА_1 , в частині визначення суми чистого оподатковуваного доходу в розмірі 255686,11 грн., як різниці між загальною сумою одержаного доходу в розмірі 18460023,47 грн. та загальною сумою витрат - 18204337,36 грн. - підтверджуються первинними документами.

Отже, судом підтверджено, що висновки акту перевірки спростовані вказаним висновком експерта.

По третьому питанню надано відповідь: дослідження з зазначеного питання не проводилось внаслідок ненадання необхідних документів.

По четвертому питанню надано відповідь: в обсязі наданих на дослідження документів, у межах компетенції судового експерта-економіста, виходячи з вимог ПКУ та наказу Мінфін України від 20 серпня 2015 року № 727, висновки акту податкової перевірки від 27 листопада 2019 року № 936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_2 , в частині заниження об`єкта оподаткування ФОП ОСОБА_1 за грудень 2018 року і донарахування до сплати податку на додану вартість в сумі 377 027, 30 грн. документально не підтверджуються.

При цьому, експерт вказав, що нарахування податкових зобов?язань із податку на додану вартість по операціях з придбання (виготовлення) ТМ, що не відносяться до господарської діяльності платника податку, передбачає зазначення контролюючими органами підстав, із посиланням на первинні документи, відповідно до яких ТУД визнані такими, що не відносяться до господарської діяльності платника податку, або проведення інвентаризації із встановленням переліку таких ТМ та факту їх нестачі та подальшою реєстрацією зведеної податкової накладної у єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Акт податкової перевірки від 27.11.2019 №936/20-40-33-06-08/ НОМЕР_3 не містить даних про проведення інвентаризації ТМЦ в ході перевірки ФОП ОСОБА_5 , за результатами якої встановлено факт нестачі ТМЦ на суму 1885136,48 грн. («відсутності в залишках ТМ суми у розмірі 1885 136,48 грн. без урахування ПДВ» - як це зазначено в акті перевірки), не наведений перелік таких ТМІ та первинних документів, що підтверджують факт їх придбання вартість та найменування.

Про наявність вказаних недоліків також вказав і Верховний суд у постанові від 11.04.2024 року.

Таким чином суд погоджується з позицією позивача, що зроблені в акті перевірки висновки контролюючого органу спростовуються документами бухгалтерського обліку, які досліджені під час проведення судової експертизи.

Натомість, відповідачем, як і під час перевірки, так і під час розгляду справи у суді не підтвердив документально зафіксовані в акті перевірки порушення, залишивши поза увагою надані позивачем первинні документи.

Крім цього суд враховує, що акт перевірки не може бути прийнято в якості допустимого доказу, оскільки у ньому наведені невідповідності та арифметичні помилки допущені відповідачем, а саме, при проведенні розрахунків витрат позивача, викладених в акті перевірки (абзац 9 та 10 сторінки 16 Акту перевірки), використані різні дані стосовно:

- заборгованості покупців станом на 01 січня 2017 року за вирахуванням націнки: в абзаці 9 наведена сума - 401855,71 грн., в абзаці 10 - 430622,92 грн. (що на 7,2% більше);

- заборгованості покупців станом на 31 грудня 2017 року за вирахуванням націнки: в абзаці 9 наведена сума - 1935967,71 грн., в абзаці. 10 - 2074555,71 грн. (що на 7,2% більше).

- арифметичний підсумок розрахунку загального розміру витрат, визначний в акті перевірки (абзац 10 на сторінці 16), складає 16 456 851,66 гри., проте як за результатами арифметичних підрахунків, проведених в процесі дослідження, загальний розмір витрат складає 16 347 030,77 грн., що на 109 820,79 грн. менше.

- в акті податкової перевірки наведені різні дані стосовно залишків ТМЦ (товарів, сировини) станом на 31 грудня 2017 року: - згідно відомостей, отриманих в ході перевірки, сума залишків складає 1 980 718,37 гри. без ПДВ, а відповідно до даних листа № 20191125 від 25 листопада 2019 року, поданого позивачем контролюючим органам після проведення перевірки, сума залишків складає 371 301,20 грн. без ПДВ.

Вказані обставини не були спростовані відповідачем під час розгляду справи у суді.

Розглядаючи вказану справу, суд визнає висновок економічної експертизи в межах, які стосуються спеціальних знань належним та допустимим доказом протиправності дій відповідача та оцінює його разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 КАС України.

Доводи податкового органу, що вказаний висновок не може бути враховано з підстав того, що експертом не взято до уваги норми законодавства, що регулюють діяльність платника податків на загальній системі оподаткування, суд вважає безпідставним та таким, що не впливає на здійснення матиматичного розрахунку та специфіки здійснення такого розрахунку.

Крім того, на переконання суду не зазначення експертом аналізу пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, не свідчить про неправильність висновку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що висновки акту перевірки, яким встановлено порушення позивачем пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 314547,44 грн за 2017 рік не підтверджуються первинною документацією платника податку.

Натомість правомірність дій позивача підтверджено належними та допустимими доказами, такими як первинними документами фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (накладні, платіжні доручення, видаткові накладні, рахунки-фактури, акти надання послуг, звіти перероблення сировини,, товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання робіт, вантажно-митні декларації, договори, банківські виписки) (т.1-т.35); висновками комісійної судово-економічної експертизи № СЕ19/121-21/6863-ЕКвід 06.04.21р., проведеної Харківським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром, з додатками (т.38, а.с. 3-124); додатковими матеріалами, наданими для проведення експертизи (т.39-41); податковими накладними, їх квитанціями про реєстрацію; реєстрами отриманих та наданих податкових накладних, бухгалтерською довідкою (т.40, а.с. 77-88), оборотно- сальдовими відомостями, банківськими виписками; Висновком експерта № 30909 від 02.06.22р. (з додатками) за результатами проведення судової економічної експертизи Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С.Бокаріуса» (т.42, а.с. 16-43).

Виходячи з вищенаведеного, відповідачем не доведено порушення позивачем пункту 177.2., підпунктів 177.4.1. та 177.4.4. пункту .177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 314547,44 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 314547,44 грн; підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме заниження військового збору у перевіряємому періоду в сумі 26212,29 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 26212,29 грн; пунктів 185.1 статті 185, 188.1 статті 188, підпункту г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, а саме заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 377027 грн, в тому числі за грудень 2018 року в сумі 377027 грн;пунктів 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме відсутність реєстрації в ЄРПН зведеною податкової звітності на загальну суму 2262163,80 грн, в тому числі ПДВ в сумі 377027, 30 грн, по терміну 15.01.2019; пунктів 1 та 4 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 53878,50 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 53878,50 грн.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, винесених Головним управлінням ДПС у Харківській області № 6, № 6, № 6, № .

Крім того, враховуючи встановлення під час судового розгляду протиправність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, суд також приходить до висновку про необхідність скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 13 грудня 2019 року № 6, а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2019 року № Ф-6, які прийняті на підставі скасованих податкових повідомлень-рішень.

Частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 грудня 2019 року прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області:

№ 6 яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб та штрафу у загальній сумі 471 821,16 грн;

№ 6 яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 донараховано військовий збір та штраф у загальній сумі 39318,44 грн;

№ 6 яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 зменшено від`ємне значення з ПДВ та штрафу у загальній сумі 471283,75 грн;

№ 6 яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 застосовано штраф за порушення строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН на суму 188 513,65 грн;

рішення яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції від 13 грудня 2019 року № 6,

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2019 року № Ф-6.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43983495) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 12612,00 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 квітня 2025 року.

Суддя Бідонько А.В.