Справа № 120/12611/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 квітня 2025 р. Справа № 120/12611/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 02 серпня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 його виключено з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як особу, що раніше була засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

17 вересня 2024 року у м. Вінниці позивача було зупинено працівниками поліції для перевірки документів та повідомлено, що він перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з неявкою за повісткою.

З`явившись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, позивача повідомлено, що, незважаючи на виключення його з військового обліку, його слід поновити на такому та він повинен пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Позивач вважає дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення його для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби протиправними, а тому наполягає на зобов`язанні відповідача утриматися від дій щодо поновлення його на військовому обліку.

Ухвалою від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у адміністративний справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

21 жовтня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи такий, представник відповідача вказав на те, що 02 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 виключено з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Водночас 11 квітня 2024 року законодавцем виключено пункт 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а тому 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 було направлено для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби для постановки на військовий облік військовозобов`язаних. За наведених обставин представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки серії ДОН № 27855 ОСОБА_1 02 квітня 2009 року засуджено Авдіївським міським судом за частиною 2 статті 185, статтею 71 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 02 серпня 2022 року ОСОБА_1 виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

17 вересня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 направлено для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Позивач не погоджується із такими діями відповідача, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни проходять військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно із частиною 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, у редакції від 18 травня 2024 року) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з частиною 5 статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону № 2232-ХІІ.

Згідно з пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу в редакції, що була чинною до 17 травня 2024 року включно, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають зокрема громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Так, ОСОБА_1 02 серпня 2022 року виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як особу, яка раніше була засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

11 квітня 2024 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" № 3633-ІХ, який набрав чинності 18 травня 2024 року (далі - Закон № 3633-ІХ).

Цим Законом внесено зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та унормовано, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають зокрема громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку.

Також Законом № 3633-ІХ внесені зміни і до частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та викладено її в новій редакції (дослівно):

«Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку».

Із наведеного слідує, що з 18 травня 2024 року взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку. При цьому з 18 травня 2024 року не підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки громадяни, які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, адже законодавець виключив таку норму із відповідного закону.

Повертаючись до обставин цієї справи, слід врахувати те, що позивача виключено з військового обліку ще 02 серпня 2022 року, тобто в період дії редакції Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що була чинною до 18 травня 2024 року і якою передбачалося, що особи, які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, підлягають виключенню з військового обліку військовозобов`язаних.

Відтак, на переконання суду, внесені з 18 травня 2024 року зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" погіршують становище позивача, адже попередня редакція цього Закону (до 18 травня 2024 року) імперативно встановлювала, що ОСОБА_1 як особа, засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, підлягав виключенню з військового обліку військовозобов`язаних.

Водночас відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

За таких обставин суд вважає слушними посилання позивача на статтю 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативні правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а тому взяття ОСОБА_1 на військовий облік військовозобов`язаних у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за чинної редакції Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки позивач наразі вже виключений з військового обліку військовозобов`язаних.

Разом із тим суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частин другої, третьої, сьомої та дев`ятої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Далі, в силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо:

фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками;

здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;

подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Завданнями військового обліку є:

утворення військового резерву людських ресурсів, накопичення військово-навчених людських ресурсів, необхідних для укомплектування Збройних Сил, інших військових формувань у мирний час та в особливий період;

проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників, військовозобов`язаних та резервістів для їх ефективного використання в інтересах оборони та національної безпеки держави;

своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.

Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Так, суд установив, що ОСОБА_1 виключено з військового обліку ще 02 серпня 2022 року, а тому останній не відноситься ані до категорії осіб, які перебувають в запасі, ані до категорії військовозобов`язаних осіб.

Водночас предметом оскарження у цій справі визначено протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення позивача на медичний огляд для визначення придатності його до військової служби.

При цьому порядок проходження військово-лікарської комісії під час оголошеної мобілізації визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І вказаного Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз на 5 років ВЛК військових комісаріатів, а льотного складу - ЛЛК військових комісаріатів.

Із системного аналізу наведених норм Положення слідує, що медичний огляд для визначення придатності особи до військової служби проводиться щодо призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, тобто щодо осіб, які вже перебувають на відповідному обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Тобто, проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності особи до військової служби може проводитися виключно щодо призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних; при цьому проходження такого огляду особами, які виключені з військового обліку, не передбачено.

Водночас проходженню такого огляду виключеною з військового обліку особою передує взяття такої особи на військовий облік у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Проте суд встановив, що ОСОБА_1 виключений з військового обліку, а докази взяття позивача на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні.

За таких обставин, на переконання суду, у спірних правовідносинах право позивача може бути порушено відповідачем лише у випадку взяття ОСОБА_1 на військовий облік та в подальшому направленні на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Іншими словами, про порушене право позивача може йтися лише у випадку поставлення ІНФОРМАЦІЯ_3 у військово-обліковому документі ОСОБА_1 відмітки про взяття останнього на військовий облік військовозобов`язаних.

Водночас в даному випадку зазначених вище обставин судом не встановлено, а відтак передчасно стверджувати про порушення прав ОСОБА_1 відповідачем, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог відсутні й підстави для відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних із сплатою ним судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 )

Рішення суду в повному обсязі складено 03.04.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович