Справа № 420/24836/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/24836/24
Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо не нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8.02.1995р. №100.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період проходження ним військової служби та при виключенні 18.06.2020р. зі списків особового складу частини, йому не була виплачена індексація грошового забезпечення.

28.06.2024р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2024р. у справі №420/35682/23, відповідач здійснив виплату індексації грошового забезпечення позивача, що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк».

Тобто, остаточний розрахунок з позивачем був проведений відповідачем із затримкою лише 28.06.2024р., а не в день виключення зі списків особового складу Національного Університету оборони України імені Івана Черняховського.

На думку позивача, відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні, та вина власника, надає право для стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Вказане стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо не нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язано Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у загальному розмірі 268 930,34грн..

В апеляційній скарзі Національний університет оборони України імені Івана Черняховського просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на день виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідачем не проведено з ОСОБА_1 розрахунку у повному обсязі, а саме не було виплачено індексацію грошового забезпечення, у зв`язку із чим позивач відповідно до ст.117 КЗпП має право на виплату середнього заробітку за час затримки повного розрахунку.

При цьому, суд визначив суму компенсації у розмірі 268 930,34грн..

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 у період з 29.08.2018р. по 18.06.2020р. проходив військову службу слухачем інституту державного військового управління Національного університету оборони імені Івана Черняховського.

Згідно із витягом з наказу начальника Національного університету оборони України (по стройовій частині) №124 від 18.06.2020р. позивача з 3.08.2020р. виключено зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення та вибув до нового місця служби до ВЧ НОМЕР_1 .

У період проходження військової служби позивачем та при виключенні його зі списків особового складу університету, відповідачем не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, що зумовило звернення позивача до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2024р. у справі №420/35682/23, зобов`язано Національний університет оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29.08.2018р. по 18.06.2020р. включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

28.06.2024р. на виконання указаного вище рішення суду, відповідачем була виплачена ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення у сумі 89 455,7грн..

Вважаючи дії відповідача щодо порушення строків повного розрахунку при звільненні протиправними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій Національний університет оборони України у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом 1 ч.1 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За правилами ч.1 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби або під час дії воєнного стану визнані військово-лікарськими комісіями тимчасово непридатними за станом здоров`я до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби.

Згідно з ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України (далі також - «КЗпП України», тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу.

Частиною першою ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст.117 КЗпП України визначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Контекст цієї справи полягає в тому, що під час проходження військової служби в Національному університеті оборони України у період з 31.08.2018р. по 18.06.2020р. ОСОБА_1 не було нараховано індексацію грошового забезпечення.

При цьому, ОСОБА_1 на момент розгляду даної справи з військової служби не звільнений.

Спір з приводу нарахування й виплати індексації грошового забезпечення за період з 29.08.2018р. по 18.06.2020р. між ОСОБА_1 з однієї сторони, та Національним університетом оборони України, з іншої сторони, був предметом розгляду у справі №420/35682/23.

За результатами розгляду вказаної справи суд вирішив позов ОСОБА_1 задовольнити, у зв`язку із чим 28.06.2024р. Національним університетом оборони України виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у розмірі 89 455,7грн..

У серпні 2024р. ОСОБА_1 пред`явив до Національного університету оборони України цей позов та просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку повного розрахунку при звільненні.

Правова підстава цього позову ч.1 ст.47, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України.

Фактична підстав позову - виплата Національним університетом оборони України індексації грошового забезпечення за період з 29.08.2018р. по 18.06.2020р..

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що за приписами ст.117 КЗпП України ОСОБА_1 має право на виплату такого середнього заробітку.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

Як неодноразово зазначалось судами всіх інстанцій, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Непоширення норм КЗпП України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби (зокрема, затримку виплати грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Це питання врегульовано КЗпП України.

З урахуванням того, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику при звільненні всіх належних сум, на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби, допускається поширення норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними.

У цьому контексті Суд зауважує, що приписи частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлюють загальне правило, згідно з яким у випадку звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний виплатити йому всі належні суми у день звільнення, а якщо в указаний строк цього не було зроблено з вини власника або уповноваженого ним органу, то підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь затримки до дня фактичного розрахунку.

Межі дії диспозиції ч.1 ст.117 КЗпП України визначені її гіпотезою, яка указує на умови, за наявності яких вступає в дію правило про виплату середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Обставини, з настанням яких необхідно здійснювати це правило, пов`язані з фактами звільнення працівника та невиплатою йому з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у день звільнення.

Ці обставини не зазнали змін внаслідок унесення змін до статей 116, 117 КЗпП України ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 1.07.2022р. №2352-IX.

Факти цієї справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не звільнявся з Національного університету оборони України і відповідач не мав статусу власника або уповноваженого ним органу для проведення розрахунку в день виключення зі списків та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , оскільки в даному випадку відбулось вибуття полковника ОСОБА_1 для подальшого проходження служби до ВЧ НОМЕР_1 .

Отже, факти цієї справи не відповідають гіпотезі ч.1 ст.117 КЗпП України, а відтак ця норма не може бути застосована до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції вказані обставини не дослідив.

У випадку ОСОБА_1 право на отримання індексації грошового забезпечення за період з 29.08.2018р. по 18.06.2020р. порушене Національним університетом оборони України та згодом захищене адміністративним судом у іншому спорі (справа №420/35682/23) і Національний університет оборони України 28.06.2024р. виплатив позивачу кошти у порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2024р..

Очевидним є те, що з вини Національного університету оборони України ОСОБА_1 невчасно отримав належну йому суму індексації грошового забезпечення.

У цьому контексті апеляційний суд звертає увагу, що позивач пред`явив позов до Національного університету оборони України на підставі ч.1 ст.47, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України, втім цей позов не є таким, що пов`язаний із застосуванням перелічених норм трудового права.

У випадку ОСОБА_1 ч.1 ст.117 КЗпП України є незастосовною до спірних правовідносин.

Поширення дії вказаної норми на випадок ОСОБА_1 , який має місце у цій справі, протирічило б її змісту, сфері її дії й меті запровадження.

З огляду на ці обставини й міркування судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для виплати Національним університетом оборони України ОСОБА_1 середнього заробітку, передбаченого ч.1 ст.117 КЗпП України.

Відтак заявлений позов є необґрунтованим, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, а тому вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук