Справа № 160/28345/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/28345/24
(суддя Рянська В.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №160/28345/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 жовтня 2024 року звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Державної судової адміністрації України (далі відповідач-2), третя особа - Державна казначейська служба України у Дніпропетровській області згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 без урахування регіонального коефіцієнта 1,1;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 з 12.07.2022 суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1.

Позов обґрунтовано тим, що до базового розміру її посадового окладу має застосовуватися регіональний коефіцієнт суду з якого позивача було відряджено, а саме в розмірі 1,1, оскільки розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», та не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Суд, визнав протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 без застосування до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта 1,1.

Зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта 1,1, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Визнав протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта 1,1.

Зобов`язав Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати судді ОСОБА_1 на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 суддівської винагороди із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта 1,1.

Рішення суду мотивовано тим, що право позивача на отримання суддівської винагороди у належному розмірі було порушено, оскільки згідно з п.2 Розділу VI Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 54/0/15-17 розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась судді в судді, з якого його було відряджено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд, до якого було відряджено позивача, тобто Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області знаходиться в населеному пункті з кількістю населення, яка не дає підстав для застосування регіонального коефіцієнту. Також, скаржник зазначає про те, що для визначення суддівської винагороди застосовується Закон України «Про судоустрій і статус суддів», а не Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 54/0/15-17. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Указом Президента України «Про призначення суддів» № 425/2016 від 29.09.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області строком на п`ять років (а.с.11-13).

Відповідно до наказу голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 105/К від 12.10.2016 ОСОБА_1 зараховано до штату вказаного суду з окладом відповідно до штатного розпису з 13.10.2016 року (а.с.14).

Згідно з пунктом 2 наказу голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області № 177-К від 11.07.2022 «Про зарахування до штату суду суддю ОСОБА_1 » (у редакції наказу № 76-К від 31.03.2023), прийнятим на виконання рішення Голови Верховного суду № 273/0/149-22 від 05.07.2022 «Про відрядження судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_1 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області», судді Журавель Т.С. приступити до виконання повноважень судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Наказом голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області № 198-К від 27.06.2024 пункт 2 наказу № 177-К від 11.07.2022 викладено у такій редакції: «Судді ОСОБА_1 приступити до виконання повноважень судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12 липня 2022 року, з базовим розміром посадового окладу судді та додатковим застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту суду, з якого її було відряджено у розмірі 1,1» (а.с.15).

Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № 3703/24 від 25.07.2024, адресованим голові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, повідомлено про неможливість виконання у тому числі наказу № 198-К від 27.06.2024. У листі зазначено, зокрема, що відповідно до статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Статтею 149 встановлено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Бюджетного кодексу України не пізніше 31 грудня поточного бюджетного періоду або останнього дня іншого бюджетного періоду Державне казначейством України закриває всі рахунки, відкриті у поточному бюджетному періоді для виконання бюджету. Проведення будь-яких виплат за минулий бюджетний період на підставі наказів, що вносять зміни до наказів, виданих два роки тому, неможливо (а.с.18).

Правомірність дій відповідача-1 щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди на період відрядження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12.07.2022 без урахування регіонального коефіцієнту 1,1 та бездіяльність відповідача-2 щодо незабезпечення такої виплати є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій. В свою чергу, положення статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закону №1402-VIII) визначають складові суддівської винагороди та розміри посадового окладу судді.

Частиною 2 статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

При цьому частинами 3 та 4 вищезазначеної норми передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Частинами 1 та 4 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закону №1402-VIII) визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 54/0/15-17 затверджено Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення) - далі - Порядок.

Пунктом першим розділу VI Порядку визначено, що суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів".

Пунктом другим та третім розділу VI Порядку передбачено, що розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України "Про судоустрій і статус суддів", але не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

Зазначені виплати здійснюються судом, до якого відряджений суддя.

При цьому, частиною 2 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 198-К від 27.06.2024 пункт 2 наказу № 177-К від 11.07.2022 викладено у такій редакції: «Судді ОСОБА_1 приступити до виконання повноважень судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 12 липня 2022 року, з базовим розміром посадового окладу судді та додатковим застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту суду, з якого її було відряджено у розмірі 1,1» (а.с.15).

Отже, саме з 27.06.2024 голова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відповідно пункту третього розділу VI Порядку вирішив питання щодо необхідності застосування до базового розміру посадового окладу позивача регіонального коефіцієнту суду, з якого позивач була відряджена в розмірі 1,1.

При цьому, бездіяльність голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області до 27.06.2024 року, щодо вирішення питання про застосування до базового розміру посадового окладу позивача регіонального коефіцієнту суду, з якого позивач була відряджена в розмірі 1,1 оскаржена не була.

Зазначені обставини суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою та не надав їм оцінки.

Водночас, враховуючи те, що наказ № 198-К від 27.06.2024 року, не може регулювати правовідносини, що мали місце до його прийняття, та те, що саме з 27.06.2024 голова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області вирішив застосувати до базового розміру посадового окладу позивача регіональний коефіцієнт суду, з якого позивач була відряджена в розмірі 1,1, а також те, що зазначені відповідачем-1 підстави відмови у нарахуванні та здійсненні суддівської виногради з урахуванням регіонального коефіцієнту суду, які полягають у відсутності коштів для такої виплати є протиправними, оскільки не ґрунтуються на нормах права, суд апеляційної інстанції вважає, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області повинно було здійснити нарахування та виплату сум пов`язаних з застосуванням до базового розміру посадового окладу позивача регіонального коефіцієнту суду, з якого позивач була відряджена, а Державна судова адміністрація України забезпечити фінансування цієї виплати.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що зробивши правильний висновок по суті спірних правовідносин щодо протиправності дій та бездіяльності відповідачів та необхідності їх зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції помилково визначив дату з якої підлягає поновленню порушене право позивача - 12.07.2022 року, замість правильної 27.06.2024 року.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, шляхом заміни в абзацах другому, третьому, четвертому, п`ятому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №160/28345/24 дати « 12.07.2022» на дату « 27.06.2024» з одночасним зміною в мотивувальній частині рішення у висновку про протиправність дій ТУ ДСА в Дніпропетровській області та бездіяльності Державної судової адміністрації України з 12.07.2022, дати « 12.07.2022» на дату « 27.06.2024».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №160/28345/24 2 слід залишити без змін.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1, 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №160/28345/24 змінити шляхом заміни в абзацах другому, третьому, четвертому, п`ятому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №160/28345/24 дати « 12.07.2022» на дату « 27.06.2024» з одночасною зміною в мотивувальній частині рішення у висновку про протиправність дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області та бездіяльності Державної судової адміністрації України з 12.07.2022, дати « 12.07.2022» на дату « 27.06.2024».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі №160/28345/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва