Справа № 460/11851/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. РівнеСправа №460/11851/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру пенсії по інвалідності за період з 01.03.2024 на загальну суму 1516,01 грн;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії по інвалідності за період з 01.03.2024 та в подальшому проводити відповідні виплати недоплаченої пенсії в загальній сумі 6060,00 грн, з урахуванням раніше сплачених сум без обмеження кінцевим строком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії станом на 01.03.2023 становив 2760 грн. На виконання рішення суду у справі №460/2665/23 відповідачем з 01.03.2024 здійснено перерахунок пенсії позивача та нараховано доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII) в сумі 3200 грн. Однак, розмір її пенсії внаслідок перерахунку збільшився лише до 4543,99 грн. Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки шляхом математичних обрахунків позивачем визначено, що сума раніше встановленого розміру пенсії (2760 грн) та доплати до пенсії, передбаченої до ст. 39 Закону №796-XII (3200 грн), становить 6060,00 грн. Вважає, що відповідач порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 08.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що позивач з 29.09.2009 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Загальний розмір пенсії позивача станом на 01.03.2023 становить 2760,00 грн, який складається з: пенсії по інвалідності 1145,88 грн; додаткової пенсії особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (потерпілі) Пост. №112 п.5 56,94 грн; доплати до мінімальної пенсійної виплати 890,87 грн; доплати на індекс. ЗП для СС 30/35 та/або інв. І гр 207,00 грн; доплати особам, яким не виповнилося 70 років 460,00 грн. На виконання рішення суду від 13.03.2023 у справі №460/2665/23 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії, відповідно до якого розмір пенсії позивача з 19.01.2023 по 31.12.2023 становив 6553,89 грн, що складається з : пенсії по інвалідності 1128,95 грн; доплати по суду (стаття 39 Закону №796-XII) від ПМ - 5368,00 грн; додаткової пенсії особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (потерпілі) Пост. №112 п.5 56.94 грн. Розмір пенсії позивача з 01.03.2024 становить 4543,99 грн, що складається з: пенсії по інвалідності 1287,05 грн; надбавки на індексації 01.03.2024 100,00 грн; доплати по суду (стаття 39 Закону №796-XII) від мін.ЗП - 3200,00 грн; додаткової пенсії особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (потерпілі) Пост. №112 п.5 56,94 грн. Отже, позовні вимоги позивача щодо нарахування доплати, встановленої ст. 39 Закону №796-XII у сумі 3200 грн до загального розміру пенсії 2760 грн є безпідставними, оскільки основний розмір пенсії по інвалідності без надбавок становить 1287,05 грн. Тож ГУ ПФУ в Рівненській області не зменшувало основний розмір пенсії по інвалідності для позивача та виплачує її в повному обсязі. Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 29.09.2009 отримує пенсію по інвалідності, призначену на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої станом на 01.03.2023 становив (з надбавками) 2760,00 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1145,19 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до мінімальної пенсійної виплати (2093 грн) 890,87 грн; доплата на індексацію ЗП для СС 30/35 та/або інв. І гр 207,00 грн; доплата особам, яким не виповнилось 70 років - 460,00 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі №460/2665/23, яке набрало законної сили 12.12.2023, зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити з 19.01.2023 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, в розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

На виконання вказаного судового рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, яка становить:

- з 01.03.2023 (з надбавками) 6653,89 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1145,19 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від ПМ 5368,00 грн; доплата до 100 грн індексації 01.03.2023 83,76 грн;

- з 01.01.2024 (з надбавками) 4485,89 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1145,19 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від мін.ЗП 3200,00 грн; доплата до 100 грн індексації 01.03.2023 83,76 грн;

- з 01.03.2024 (з надбавками) 4543,99 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1287,05 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від мін.ЗП 3200,00 грн.

23.09.2024 адвокат Сав`як В.В. звернувся до органу Пенсійного фонду в інтересах позивача з адвокатським запитом щодо підстав зменшення суми пенсії позивача після її перерахунку на виконання рішення суду у справі №460/2665/23.

Листом від 26.09.2024 відповідач повідомив на адвокатський запит, що зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 після перерахунку на виконання вищевказаного рішення суду не відбувалось. До виконання судового рішення ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, зокрема, з 01.01.2023 у розмірі 2500,00 грн - відповідно до статей 27, 28, 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) та з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", від 15.09.2021 № 963 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році"; з 01.03.2023 у розмірі 2760,00 грн - відповідно до статей 27, 28, 33 Закону та з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Зазначив, що державна адресна допомога, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, встановлюється до пенсії виключно у разі якщо розмір такої пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (2093,00 грн, 2361,00 грн), а щомісячні доплати, передбачені постановами Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 963 та від 24.02.2023 № 168, встановлюється до пенсії виключно у разі якщо розмір такої пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає 2500,00 грн та 2760,00 грн - з 01.03.2023.

Вважаючи протиправною поведінку органу Пенсійного фонду щодо зменшення пенсійних виплат після перерахунку пенсії на виконання судового рішення, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Згідно зі ст. 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону (ч. 1).

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ч. 2).

Група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб (ч.1 ст. 32 Закону 1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії по інвалідності ІІІ групи. Розмір пенсії по інвалідності визначений на рівні 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону№1058-IV.

Частиною першою статті 27 Закону № 1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс,

де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За змістом частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ч. 3 ст. 28 Закону № 1058-IV).

Як встановлено судом з матеріалів справи, розмір пенсії по інвалідності позивача з 01.03.2024 визначений на рівні 1287,05 грн, що становить 50% загального розміру пенсії за віком позивача 2574,10 грн, який обчислений, виходячи з: розміру пенсії за віком (ст.27) (4380,17 х 0.34750) - 1522,11 грн; доплати до прожиткового мінімуму (ст.28 ч.1 абз.1) (2361 грн) - 838,89 грн; доплати за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз. 2) (за 14 років) 213,10 грн.

Правильність обчислення загального розміру пенсії за віком позивачем не оспорюється.

Таким чином, з 01.03.2024 розмір пенсії по інвалідності позивача (1287,05 грн) в порівнянні з цим розміром станом на 01.03.2023 та на 01.01.2024 (1145,19 грн) підвищився.

Разом з тим, розмір пенсії по інвалідності позивача не досягає мінімального розміру пенсії, встановленого на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Приписами статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.01.2024 становить 2361 гривня.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат особам з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства і дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв`язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб з інвалідністю (у тому числі дітей з інвалідністю) прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, та в осіб, яким призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім`ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії та державної соціальної допомоги у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Наведене свідчить, що мінімально допустимий розмір пенсії по інвалідності позивача як особи з інвалідністю ІІІ групи з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.03.2024 має становити не менше 2361,00 грн.

Однак, виконуючи рішення суду у справі №460/2665/23, відповідач здійснив перерахунок розміру пенсії позивача, згідно з яким з 01.03.2024 розмір пенсії з надбавками становить 4543,99 грн, з них: розмір пенсії по інвалідності 1287,05 грн; додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС 56,94 грн; доплата до пенсії (ст. 39 Закону №796-XII) від мін.ЗП 3200,00 грн.

Відповідач вважає, що зростання загального розміру пенсії з надбавками (включно з доплатою на підставі ст. 39 Закону №796-XII), що становить понад мінімально допустимий розмір пенсії по інвалідності, свідчить про відсутність зменшення її розміру.

За таких обставин, суд встановив, що виплачуючи позивачу з 01.03.2024 на виконання судового рішення доплату до пенсії на підставі статті 39 Закону №796-XII, пенсійний орган припинив виплачувати позивачу щомісячну державну адресну допомогу до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, що має наслідком зменшення загального розміру пенсії позивача.

Оцінюючи встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У постанові від 31.10.2018 у справі №148/625/17 Верховний Суд дійшов висновку, що застосування ч. 3 ст. 46 Конституції України та ч. 2 ст. 7 Закону №1058-IV у комплексному підході до аналізу системи соціального забезпечення в Україні визначає необхідність сукупного забезпечення державою рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму, як через систему пенсійних так і інших соціальних виплат («пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування»), а отже, як за рахунок солідарно-накопичувальної системи, так і коштів Державного бюджету України, в рамках виконання конституційних зобов`язань перед особою. Саме на виконання своїх зобов`язань у сфері соціального захисту на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, державою унормовано здійснення соціальних виплат на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» тощо.

Таким чином, якщо сукупна вартість державної пенсії та інших соціальних виплат є не меншою за прожитковий мінімум, то гарантії, передбачені ч. 3 ст. 46 Конституції України, дотримуються.

Оскільки загальний розмір пенсії з урахуванням доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, відповідає рівню прожиткового мінімуму, то порушення ч. 3 ст. 46 Конституції України немає.

Разом з тим, на громадян, які постраждали від аварії на ЧАЕС, поширюється дія спеціального закону Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У рішенні від 17.07.2018 № 6-р/2018 (справа № 1-11/2018(3830/15) Конституційний Суд України зазначив, що встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку (п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України звернув увагу, що в ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі №796-XII передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій. Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб (п. 6 мотивувальної частини).

З огляду на підходи, висловлені Конституційним Судом України у загаданому вище рішенні, обмежувальне тлумачення прав, пільг, гарантій громадян, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, не допускається.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 03.10.2019 у справі № 576/5258/16-а.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави" (пункт 4 мотивувальної частини).

У Рішенні у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України, зокрема, встановив, що Закон №796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди; Конституційний Суд України неодноразово констатував, що Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (абзаци одинадцятий, чотирнадцятий пункту 5 мотивувальної частини).

Скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України.

Враховуючи викладене, суд зауважує, що підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого статтею 39 Закону №796-ХІІ, хоч і виплачується одночасно з основною пенсією, проте, за своєю природою є компенсацією від держави у вигляді соціальної допомоги, гарантованої Конституцією України, а не видом пенсійної виплати, про що зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 17.07.2018 №6-р/2018.

Таким чином, нарахування особі зазначеного підвищення до пенсії не може впливати на обрахунок основного розміру пенсії по інвалідності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно та безпідставно не здійснив нарахування та виплату позивачу щомісячної державної адресної допомоги до основного розміру пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, зменшивши у такий спосіб загальний розмір пенсії позивача, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 4 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу з 01.03.2024 щомісячної державної адресної допомоги до основного розміру пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, та відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку адресну допомогу, починаючи з 01.03.2024.

При цьому, судом не встановлено обставин щодо протиправного зменшення пенсії позивача саме на суму 1516,01 грн, а тому позов в цій частині вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, позов слід задовольнити частково.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 щомісячної державної адресної допомоги до основного розміру пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну адресну допомогу до основного розміру пенсії по інвалідності, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265, починаючи з 01.03.2024.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 03 квітня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко