Справа № 442/10316/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 442/10316/24 пров. № А/857/2337/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції,

на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року (суддя Крамар О.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Дрогобич, дата складання повного рішення 23.12.2024),

в адміністративній справі №442/10316/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №4 батальйону №1 молодшого лейтенанта поліції УПП у Львівській області ДПП Андрійчака Андрія Олеговича,

про скасування постанови,

встановив:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-1), поліцейського роти №4 батальйону №1 молодшого лейтенанта поліції УПП у Львівській області ДПП Андрійчака Андрія Олеговича (далі відповідач-2), в якому просив: 1) скасувати постанову молодшого лейтенанта поліції Андрійчака Андрія Олеговича 1 бат. 4 рота. 2 взвод Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3582761 від 01.12.2024р.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на послуги адвоката 2000,00 грн; 3) стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.12.2024 позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3582761 від 01 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в poзмірі 510 грн. скасовано. В решті позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушення норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, позбавивши апелянта можливості подати відзив на позовну заяву. Щодо суті вчиненого позивачем адміністративного правопорушення зауважує скаржник, що вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, підтверджується доданим до апеляційної скарги відеодоказом із нагрудного відеореєстратора інспектора. Цим доказом підтверджено, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив обгін на перехресті. Отож, поліцейський, керуючись наявними доказами, нормами чинного законодавства та власною дискрецією, виніс абсолютно законну та правомірну постанову. Підстави для скасування цієї постанови відсутні, тому вимоги позивача є необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 23.12.2024 та прийняти нове рішення суду, яким повністю відмовити у задоволені адміністративного позову.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу необхідно задоволити.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Відповідно до постанови поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Львівській області Андрійчака А.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01 грудня 2024 року серії ЕНА №3582761, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема в тому, що він 01.12.2024 о 12-52 м.Львів, вул.Котика, 96, керуючи транспортним засобом Audi A3 р.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6 «а» ПДР України, у зв`язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 510 гривень (а.с.7).

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Приймаючи у вказаній справі рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності належних доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, слід вважати, що у діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУпАП, відсутній.

Суд апеляційної інстанції, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 14.6 «а» ПДР обгін заборонено на перехресті.

Частиною до ч.2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції відкрито провадження у справі 12 грудня 2024 року, про що постановлено ухвалу, якою призначено судове засідання на 23 грудня 2024 року та вирішено відповідачам одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Визначено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву до початку розгляду справи по суті.

Однак, матеріали справи не містять доказів скерування відповідачам копії цієї ухвали суду разом копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів.

Згідно із ч.5 ст.162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Апеляційний суд встановив, що після ухвалення у цій справі рішення відповідач-1 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням від 27.12.2024 (зареєстроване судом 31.12.2024) про надання копій матеріалів справи №442/10316/24.

Згідно наявних у справі довідок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області матеріали справи №442/10316/24 надіслано та доставлено лише 31.12.2024 до електронної скриньки .

Наведене дає підстави вважати, що лише 31.12.2024 відповідач-1 отримав копії матеріалів справи №442/10316/24, тому був позбавлений можливості на подання відзиву на позовну заяву до початку розгляду справи судом.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.12.2024 у цій справі, відповідач-1 долучив DVD-R диск 2 шт. з відеофайлами.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів ч.4 ст.308 КАС України приймає такі докази до уваги, зважаючи, що відповідач-1 надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Досліджуючи надані відповідачем-1 відео-докази із нагрудного відеореєстратора інспектора, в якості підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд апеляційної інстанції встановив зафіксований факт виявлення правопорушення та факт зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, факт представлення працівником поліції та роз`яснення суті вчиненого позивачем правопорушення. Видно, що позивач як водій вину визнав, просив «попередження». Також зафіксовано факт ознайомлення позивача із винесеною постановою. Жодних клопотань чи зауважень водій не заявляв, в тому числі щодо бажання адвоката.

Оглянувши надані суду докази в сукупності із встановленими у цій справі фактичними обставинами справи, колегія суддів приходить до висновку, що інспектор поліції чітко зафіксував факт здійснення позивачем обгону на перехресті, вказав позивачеві на правопорушення, що підтверджується відеозаписами із нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Порушення Правил дорожнього руху, як наслідок вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП виявлено поліцейським безпосередньо (особисто), досліджено матеріали справи та прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення. При оголошення розгляду справи поліцейським роз`яснено позивачу його права.

На підставі встановлених у справі фактичних обставин та наведеного правового регулювання спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Львівській області Андрійчаком А.О. обґрунтовано винесена спірна постанова від 01.12.2024 та підстави для її скасування відсутні. Відповідач надав суду достатні докази на підтвердження обставин порушення позивачем законодавства про дорожній рух, зокрема, про вчинення порушень ПДР України з недотримання вимог, визначених п.14.6 «а» ПДР, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Отже, підстави для скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення від 01.12.2024 серії ЕНА №3582761 відсутні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, то з урахуванням приписів статті 139 КАС України немає підстав для відшкодування позивачу судових витрат.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для його скасування та прийняття нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задоволити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року в адміністративній справі №442/10316/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №4 батальйону №1 молодшого лейтенанта поліції УПП у Львівській області ДПП Андрійчака Андрія Олеговича про скасування постанови скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 03.04.2025 року