Справа № 140/14920/24
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14920/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевича С.Ф, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 331 057,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2024 № 170, солдата ОСОБА_1 , з 17.06.2024 зараховано на військову службу та на всі види забезпечення, призначено на посаду номером обслуги 1-го штурмового відділення 2-го штурмового взводу 1-ї штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону.

У період з 13.08.2024 по 15.08.2024, та з 16.08.2024 по 21.08.2024 відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні, у медичних лікувальних закладах згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 8489/8 та випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 17649.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 26.08.2024 № 304, солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 вважати таким, що своєчасно не повернувся на військову службу із стаціонарного лікування, знято з усіх видів забезпечення, припинено нарахування грошового забезпечення з 01.10.2024.

У відповідності до Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.10.2024 № 8505 призначено службове розслідування щодо солдата ОСОБА_1 , який не повернувся із лікувального закладу для проходження служби, в ході проведення якого встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2024 № 6480, солдат ОСОБА_1 , який знаходився на лікуванні у КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради і своєчасно не прибув до розташування свого підрозділу після лікування, вважати таким, що з 28.08.2024 відсутній з невідомих причин (витяг з наказу від 05.11.2024 № 6480).

При цьому, молодшому сержанту ОСОБА_1 в період з 28.08.2024 по 01.10.2024 було нараховане та виплачене грошове забезпечення в розмірі 331 057,38 грн (акт службового розслідування від 28.11.2024, витяг із наказу від 30.11.2024 № 6885).

За результатами службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ від 30.04.2024 № 6885, відповідно до якого на солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення; вважати, що солдат ОСОБА_1 з 28.08.2024 відсутній з невідомих причин та здійснити корегування сум зайво отриманих коштів.

У добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував кошти, отримані без достатньої правової підстави, чим наніс збиток державі в особі в/ч НОМЕР_1 у розмірі 331 057,38 грн.

Позивач просить з відповідача стягнути безпідставно набуті кошти у вказаному розмірі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Копія ухвали від 30.12.2024 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованою у встановленому законом порядку згідно із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру, однак 04.02.2025 повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин, а тому необхідно вважати, що така копія ухвали вручена належним чином.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2024 № 170, солдата ОСОБА_1 , з 17.06.2024 зараховано на військову службу та на всі види забезпечення, призначено на посаду номером обслуги 1-го штурмового відділення 2-го штурмового взводу 1-ї штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.08.2024 № 228, вважати таким, то вибули у лікувальні заклади: у державну установу « ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2024 № 235, солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 1 -го штурмового відділення 2-го штурмового взводу 1-ї штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаних та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із перебуванням на тривалому лікуванні.

У період з 13.08.2024 по 15.08.2024, та з 16.08.2024 по 21.08.2024 відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні, у медичних лікувальних закладах згідно з Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 8489/8 та Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 17649.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 26.08.2024 № 304, солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 вважати таким, що своєчасно не повернувся на військову службу із стаціонарного лікування, знято з усіх видів забезпечення, припинено нарахування грошового забезпечення з 01.10.2024.

У відповідності до Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.10.2024 № 8505 призначено службове розслідування щодо солдата ОСОБА_1 , який не повернувся із лікувального закладу для проходження служби, в ході проведення якого встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2024 № 6480, солдат ОСОБА_1 , який знаходився на лікуванні у КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради і своєчасно не прибув до розташування свого підрозділу після лікування, вважати таким, що з 28.08.2024 відсутній з невідомих причин (витяг з наказу від 05.11.2024 № 6480).

В ході проведення службового розслідування встановлено, що солдата ОСОБА_1 у період з 28.08.2024 по 01.10.2024 нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення в розмірі 331 057,38 грн, в тому числі і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (витяг із наказу від 30.11.2024 № 6885, довідка розрахунку переплати грошового забезпечення та премії від 21.11.2024 № 38924).

Відповідно до Акту службового розслідування від 28.11.2024 установлено, що солдат ОСОБА_1 після проходження лікування в КНП «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради по 27.08.2024 включно, після виписки не повернувся на місце розташування розвідувального взводу та відсутній на військовій службі без поважних на те причин та без дозволу командирів з 28.08.2024, до місця служби так і не повернувся на дзвінки не відповідає, та отримав неправомірну виплату грошового забезпечення за період з 28.08.2024 по 01.10.2024 у розмірі 331 057,38 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2024 № 6480 затверджено результати розслідування щодо солдата ОСОБА_1 за фактом неповернення із лікувального закладу до свого підрозділу, яким встановлено, що солдат ОСОБА_1 27.08.2024 був виписаний з лікування із КНП «Ковельська міськрайонне територіальне медичне об`єднання» Ковельської міської ради, не прибув 28.08.2024 до розташування свого підрозділу, є таким що самовільно залишив військову службу із 28.08.2024, без відповідних дозволів командирів та ухиляється самовільно від проходження військової служби.

За результатами службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ від 30.04.2024 № 6885, відповідно до якого на солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення; вважати, що солдат ОСОБА_1 з 28.08.2024 відсутній з невідомих причин та здійснити корегування суми неналежно отриманих коштів у розмірі 331 057,38 грн.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі Статут ВС ЗСУ) військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту ВС ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту ВС ЗСУ визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За приписами статей 26, 27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі Закон № 160-ІХ).

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 1 Закону № 160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення кошти були отримані відповідачем та є його додатковою винагородою за період, протягом якого відповідач був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку із чим був притягнутий до повної матеріальної відповідальності.

Відтак, у зв`язку із звільненням зі служби відповідача, який притягнутий до матеріальної відповідальності, та його відмовою від добровільного відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності стягнення в судовому порядку коштів з військовослужбовця, який не прибув після лікування до свого підрозділу на службу викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі № 620/87/24.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 4 965,87 грн згідно із платіжною інструкцією від 17.12.2024 з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 331 057,38 грн (триста тридцять одну тисячу п`ятдесят сім гривень 38 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя С.Ф. Костюкевич