Справа № 600/1456/24-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1456/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

03 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.03.2024 № 0-UA0011490 та №00000/2550/ЖІ0/24-13-24-09.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій позивач не значиться у переліку суб`єктів підприємницької діяльності - фізичною собою-підприємцем, а також керівником (засновником) юридичної особи, що здійснює господарську діяльність у сфері сільського господарства (товаровиробництва), відповідно, не звітує про результати господарської діяльності до податкового органу та не сплачує податки, а також відсутня будь-яка наявна інформація, що підтверджує факт здійснення сільськогосподарської діяльності та використання у такій діяльності комплексу належної йому нежитлової будівлі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що він звільнений від оподаткування на підставі підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки застосування зазначеної норми ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів сільськогосподарського товаровиробництва є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для виготовлення сільськогосподарської продукції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 28.03.2013 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Коболчинська» укладено договір купівлі-продажу 17/100 частин нежитлової будівлі, який посвідчений Банковською О.Ю., приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області 28.03.2013 та зареєстровано в реєстрі за №156.

Згідно пункту 1 зазначеного Договору визначено, що на умовах, передбачених цим договором, продавець (ТОВ «Агрофірма «Коболчинська») передає у власність, а покупець ( ОСОБА_1 ) приймає від Продавця 17/100 (сімнадцять сотих) частин нежитлових будівель, розташованих за №32-а (тридцять два «а»), по АДРЕСА_1 . Опис об`єкта: склад - літ «А», загальною площею 305,10 кв.м.; склад - літ. «В», загальною площею 10,80 кв.м.; склад - літ. «Г», загальною площею 42,30 кв.м.; електростанція - літ. «Е», загальною площею 58,20 кв.м.; кузня - літ. «Ж», загальною площею 56,50 кв.м.; кузня - літ. «З», загальною площею 74,40 кв.м.; склад - літ. «К», загальною площею 17,10 кв.м.; автозаправка - літ. «Л», загальною площею 7,70 кв.м.; прохідна - літ. «М», загальною площею 19,50 кв.м.; пилорама - літ. «О», загальною площею 85,50 кв.м.; майстерня - літ. «П», загальною площею 355,80 кв.м.; прохідна-вагова - літ. «Р», загальною площею 36,50 кв.м.; склад - літ. «С», загальною площею 71,60 кв.м.; склад - літ. «Т», загальною площею 561,60 кв.м.; склад - літ. «У», загальною площею 625,10 кв.м,- склад - літ. «Ф», загальною площею 855,60 кв.м.; склад - літ. «Х», загальною площею 730,20 кв.м.; склад - літ. «Ч», загальною площею 884,50 кв.м.; сушарка - літ. «Ц», загальною площею 188,60 кв.м.; навіс - літ. «Н».

Відповідно до абз. 2 пункту 1 цього Договору визначено, що за цим договором у власність Покупця переходить склад - літ. «А», загальною площею 305,10 кв.м, що становить 17/100 (сімнадцять сотих) частин нежитлових будівель.

Право власності відповідно до Договору купівлі-продажу 17/100 частин нежитлової будівлі від 28.03.2013 зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг від 28.03.2013 №1728519): номер запису про право власності - 479510; форма власності - приватна; вид спільної власності - спільна часткова; розмір частки - 17/100; власники - ОСОБА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 0.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу: ТІ01-8286-8501-2002-5443 об`єкт - склад з підвалом, тип: Будівля код ДКБС: 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно гр. ОСОБА_1 на правах приватної спільно часткової власності належить 17/100. Об`єкт нерухомого майна складається з 20-ти окремих об`єктів нежитлових будівель, в тому числі склад площею 305,10 кв.м.

Згідно довідки Коболчинського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області від 23 лютого 2024 року №129 підтверджується, що громадянин ОСОБА_1 є членом особистого селянського господарства та користується земельними ділянками загальною площею 1,3617 га.

Право власності на земельні ділянки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №422518 від 06.12.2007, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №74, згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,3617 га у межах згідно з планом (кадастровий номер :02:001:1168 площею 1,1077 га та кадастровий номер :02:001:1167 площею 0,2540 га).

18.03.2024 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийняті податкові повідомлення-рішення № 0-UA0011490 та №00000/2550/ЖІ0/24-13-24-09, згідно яких ОСОБА_1 визначено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно розрахунку податкового органу (до ППР) по податку на нерухоме майно, позивачу від загальної площі нежитлових будівель - 5589,80 кв.м., визначено розмір частки у праві спільної власності - 950,27 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач не погодився із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 18.03.2024, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником будівлі, яка згідно коду ДКБС: 1271.9 відноситься до будівель сільськогосподарського призначення та одночасно є членом особистого селянського господарства, використовує придбану будівлю за функціональним призначенням, тобто в цілях виготовлення сільськогосподарської продукції, відтак звільнений від оподаткування на підставі підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті).

Пунктом 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

У відповідності до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Встановлено, що позивачеві на правах власності належить об`єкт - склад з підвалом, тип: Будівля код ДКБС: 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Відповідно до інформації, яка розміщена в Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва зазначено, що об`єкт - склад з підвалом, тип: Будівля код ДКБС: 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші. Тобто, зазначена будівля відноситься до Будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства.

Згідно довідки Довідкою Коболчинського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області від 23 лютого 2024 року №129, громадянин ОСОБА_1 є членом особистого селянського господарства та користується земельними ділянками загальною площею 1,3617 га.

Підпункт 14.1.235. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначає, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 року N°742-IV, із змінами та доповненнями, визначено: особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисті селянські господарства підлягають обліку; облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особисте селянське господарство» до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім`ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис», продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Колегія суддів зауважує, що у підпункті «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм для застосування податкової пільги обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому, обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб)», лише об`єктів нежитлової нерухомості сільськогосподарських товаровиробників (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Конструкція згаданих правових норм дозволяє застосувати і такий вид тлумачення норм права за обсягом їх правового змісту, як поширювальне тлумачення, в частині об`єкта оподаткування-предмета «будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб)», оскільки норми не містять вичерпного переліку таких об`єктів та оскільки відсутні положення, які є винятком із загального правила.

Застосовування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дає суду підстави дійти до наступних висновків.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу «будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб)» не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «сільськогосподарський товаровиробник», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у сільськогосподарського товаровиробництві), а й з використанням будівлі з метою провадження сільськогосподарської діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення сільськогосподарської продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для сільськогосподарського виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, тобто будівлі які використовуються для виготовлення сільськогосподарської продукції в загальному розумінні.

Отже, застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів сільськогосподарського товаровиробництва є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для виготовлення сільськогосподарської продукції в загальному розумінні.

Аналогічна права позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №300/261/19, від 07.04.2020 у справі №200/8228/19, від 05.06.2020 у справі №300/352/19.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 затверджено та введено в дію «Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000». ДК 018-2000 призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Будівлі сільськогосподарського призначення в ДК 018-2000 мають код.1271.

Цей клас включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Об`єкт нежитлової нерухомості, який належить ОСОБА_1 , згідно ДК 018-2000 має код 1271.9, тобто є будівлею сільськогосподарського призначення.

Відповідачем не спростовано використання позивачем вказаної будівлі у сільськогосподарському товаровиробництві, що свідчить про протиправність оскаржуваних рішень.

Крім того, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, згідно договору купівлі продажу частки майна (наразі чинний, та не оскаржений в судовому порядку) перелічено майно в кількості 20-ти об`єктів, яке належало(ть) ТОВ «Агрофірма «Коболчинська» на момент підписання договору. Разом з тим, дослідивши зміст договору судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав виключно склад - літ. «А», загальною площею 305,10 кв.м., а не 17/100 від загальної площі нерухомості 5589,80 кв.м. у розмірі 950,27 кв.м. як враховано відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.