Справа № 160/5643/23
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 160/5643/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/5643/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Постановою Верховного Суду від 06 березня 2025 року у цій справі розглянуто касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року.
За результатами касаційного розгляду Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 : скасував постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року залишив в силі.
ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду з заявою, яка підписана представником - адвокатом Васильцовою Ольгою Миколаївною про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача судового збору за подання касаційної скарги та витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів, перевіривши доводи заяви та наявні матеріали справи, дійшла таких висновків.
За змістом частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Приписами частин першої, другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою цієї статті визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як установлено судом, позивач у цій справі сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у загальному розмірі 8972,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 19 листопада 2024 року № 191.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду сплачується 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позов майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, розмір судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено, що станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.
У цій справі заявлено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 448585,02 грн, а отже ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заяви, складала 4485,85 грн. Відповідно, розмір судового збору за подання касаційної скарги становив 8971,70 грн.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору у суді касаційної інстанції у загальній сумі 8971,70 грн.
Окрім того, у поданій заяві порушено питання щодо стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Відповідач заперечив проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у такому розмірі, зазначивши, що вони є неспівмірними із складністю цієї справи та не відповідають принципу розумності.
Колегія суддів, перевіривши доводи заяви позивача та з урахуванням позиції відповідача, дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. На підтвердження наявності таких витрат позивач додав до касаційної скарги: договір про надання правничої допомоги від 18 листопада 2024 року № 117, акт приймання-передачі виконаних робіт від 18 листопада 2024 року, платіжну інструкцію від 19 листопада 2024 року № 190 на суму 4000,00 грн, ордер на надання правничої допомоги від 24 грудня 2024 року.
Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Застосовуючи такі висновки, колегія суддів оцінює характер роботи адвоката, про виконання якого зазначено в акті приймання-передачі і вважає, оцінка вартості роботи адвоката у 4000 грн, є співмірною із обсягом наданої адвокатом правової допомоги, а також в повній мірі відповідає критеріям необхідності і пропорційності до предмета спору і складності справи. Отже, заявлений до відшкодування розмір витрат не підлягає зменшенню.
З огляду на зазначене, керуючись статтями 139, 252, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/5643/23 задовольнити частково.
Додаткова постанова є невід`ємною частиною постанови Верховного Суду від 06 березня 2025 року у цій справі, набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач І. В. Дашутін
Судді О. О. Шишов