Справа № 200/1281/25
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Справа№200/1281/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 29 листопада 2024 року № 1391/05-99-24-03/ про анулювання реєстрації платника єдиного податку;

зобов`язання відповідача поновити в реєстрі платників єдиного податку запис про реєстрацію платником єдиного податку фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 .

Крім того, позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, яку визначає в розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що оспорюване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято за результатами камеральної, а не документальної перевірки. Позивач вважає, що висновки про здійснення нею діяльності у сфері електрозв`язку помилкові, оскільки не підтверджуються відомостями Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12 березня 2025 року відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у позові з огляду на те, що позивач не має права застосовувати спрощену систему оподаткування, оскільки не здійснила виключення виду діяльності 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

За даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України ОСОБА_1 з 24 грудня 2013 року перебувала на податковому обліку в ГУ ДПС у Донецькій області, Волноваська ДПІ, на спрощеній системі оподаткування - 3 група.

Видами діяльності позивача зареєстровано: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (як основна діяльність), 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку».

31 грудня 2024 року припинено підприємницьку діяльність, але не знято з обліку (КОР не пусті).

29 листопада 2024 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку умов перебування на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої складено акт № 6444/05-99-24-03/ НОМЕР_1 .

Під час перевірки використано: реєстр платників єдиного податку ІКС «Податковий борг», відомості з ІКС «Податковий борг» по видах діяльності платника 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку».

Перевіркою встановлено порушення підпункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, що визначає осіб, які не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп.

Встановлене порушення полягає в здійсненні позивачем діяльності з надання послуг доступу до мережі «Інтернет», яка не належить до окремого класу або підкласу видів економічної діяльності, а є складовою класу 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку», що передбачена підпунктом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято рішення від 29 листопада 2024 року № 1391/05-99-24-03/ про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01 жовтня 2024 року.

Підставою для анулювання реєстрації визначено підпункт 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України, що відсилає до підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, який передбачає випадки та строки, коли платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, […].

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Стаття 298 ПК України визначає порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування.

Підпункт 298.2.3. пункту 298.2 статті 298 ПК України встановлює випадки та строки, коли платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом: […]; 5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, […] - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності […].

Такі види діяльності регламентовано пунктом 291.5 статті 291 ПК України, згідно з яким не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: 291.5.1 суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: […]; 8) діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж; […].

Перевіряючи здійснення позивачем зазначених видів діяльності, суд виходить з наступного.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (далі - НКЕК), від 20 квітня 2022 року № 30 затверджено Порядок ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг та його форма (далі Порядок № 30).

Пунктами 1, 2, 7 розділу II Порядку № 30 визначено, що господарська діяльність у сфері електронних комунікацій здійснюється на засадах загальної авторизації, […]. Суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність як постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг, повинні протягом місяця від початку такої діяльності надіслати до НКЕК Повідомлення. Подальше здійснення діяльності у сфері електронних комунікацій без подання Повідомлення забороняється. Уповноважені НКЕК посадові особи протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації Повідомлення забезпечують внесення відповідних відомостей до Реєстру і надсилають суб`єкту господарювання через електронний кабінет витяг з Реєстру.

Отже, на підставі поданих суб`єктами господарювання Повідомлень, НКЕК веде в електронному вигляді Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, за встановленими нею порядком та формою. Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг розміщений у відкритому доступі на офіційному веб-сайті HKEK.

Відомостями вказаного Реєстру не підтверджено здійснення позивачем господарської діяльності у сфері електронних комунікацій, а тому висновки відповідача є помилковими.

Стаття 299 ПК України визначає порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку.

Пунктом 299.10 цієї статті передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: […]; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; […].

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. […]. (пункт 299.11 статті 299 ПК України).

При застосуванні вказаних норм права суд враховує праву позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 805/206/17-а, від 26 лютого 2019 року у справі № 805/1396/17-а, про те, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку можливо лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку.

Така позиція обумовлена тим, що камеральна перевірка, яка проведена відповідачем у цій справі, не передбачає аналізу первинних документів, що дозволяють підтвердити обставини ведення господарської діяльності, необхідні для встановлення порушень, які можуть спричинити анулювання реєстрації платника єдиного податку, зокрема, здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Отже, прийняте відповідачем рішення на підставі висновків камеральної перевірки порушує встановлену процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку та права платника податків, а тому не може вважатися правомірним.

Крім того, слід зазначити, що актом перевірки визначено, що під час її проведення використано: реєстр платників єдиного податку ІКС «Податковий борг», відомості з ІКС «Податковий борг» по видах діяльності платника 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку», проте перевірка реєстраційних даних не є камеральною перевіркою в розумінні змісту підпункту 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

На підставі висновків щодо необхідності проведення саме документальної перевірки та з огляду на зміст підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК суд погоджується з доводами позивача про те, що безумовною підставою, яка унеможливлює перебування суб`єкта господарювання на третій групі єдиного податку, є саме здійснення певної діяльності, а не наявність відомостей про КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку».

Доводи позивача щодо порушення строків анулювання реєстрації платника єдиного податку суд не приймає до уваги, оскільки їх слід обчислювати не від місяця виявлення порушення (листопад 2024 року), а від місяця, в якому допущено порушення.

Доводи позивача про порушення пункту 86.2 статті 86 ПК України у зв`язку з ненадсиланням відповідачем акта перевірки не приймаються до уваги, оскільки позивачем з моменту реєстрації не подано відомості про зміну податкової адреси, яка до сих пір визначена по місту Донецьк.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі частини першої статті 139 КАС України сума сплаченого судового збору в розмірі 968, 96 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інша частина судового збору, внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом, може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із вчиненням процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (пункт 1 частини третьої цієї же статті).

Відповідно до положень частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина четверта статті 134 КАС України встановлює, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано лише договір про надання юридичних послуг від 13 січня 2025 року № 13/01/2025, за яким вартість окремих видів адвокатських послуг та порядок оплати наданих послуг визначається сторонами у додатковій угоді до даного договору або в акті приймання-передачі наданих послуг (пункт 4.1). Ні додаткову угоду, ні акт приймання-передачі суду не надано, про причини неподання не повідомлено.

У позові заявлено про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн (консультація, підготовка адвокатського запиту, правовий аналіз відповіді на адвокатський запит, підготовка позовної заяви, збір доказів), але вказана конкретизація не відповідає вимогам детального опису робіт (наданих послуг), що дозволяє встановити вартість витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на день ухвалення рішення позивачем не доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу.

За загальним правилом питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим КАС України передбачено випадки, коли суд може вирішити питання розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, зокрема, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143).

Положення частини третьої статті 143 КАС України доповнюють норми частини сьомої статті 139 цього ж Кодексу, відповідно до яких розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

При виборі та застосуванні вказаної норми права суд керується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20, відповідно до якого зазначення узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (у тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Вказане свідчить про неналежне оформлення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на відсутність зазначення поважних причин, які унеможливили подання відповідних доказів на підтвердження розміру заявлених до відшкодування витрат.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання, а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Тим більше, що за правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи фактично їх сплачено чи має бути сплачено.

Отже, у межах цієї справи відсутня визначена законом передумова вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті: неможливості подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 29 листопада 2024 року № 1391/05-99-24-03/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП: 44070187, місцезнаходження: вул. Італійська (Центральний район), буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) поновити в реєстрі платників єдиного податку запис про реєстрацію платником єдиного податку фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь Донецької області, 87515) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2025 року.

Суддя Ю.М. Льговська