Справа № 160/27925/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/27925/24
(суддя Неклеса О.М., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі №160/27925/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 жовтня 2024 року звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, згідно з яким, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 № 18/в, в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби. Позов обґрунтовано тим, що позивачем вживались всі можливі від нього дії для отримання документів щодо захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби для подальшого отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 № 18/в, в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути надані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі. У задоволенні іншої частини позову- відмовив. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем після звільнення з військової служби вживались всі залежні від нього заходи для визначення йому ступеня втрати професійної працездатності та встановлення причинного зв`язку між травмами отриманими ним 07.05.2022 року та 06.09.2022 року та його діями щодо захисту Батьківщини, та захворювань з проходженням військової служби, проте довідка МСЕК була отримана лише 31.01.2024 року, з незалежних від ОСОБА_1 обставин. При цьому, виходячи з приписів пункту 3 Порядку № 975, саме дата огляду, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивача звільнено з військової служби 25.10.2023, а 31.01.2024 встановлено 10% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, а тому підстав для призначення одноразової грошової допомоги не має.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач в період з 02.03.2022 року по 22.12.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи поблизу м.Бахмут Донецької області, що підтверджується довідкою від 17.02.2023 року №563 (а.с.13).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданої 25.10.2023 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.14).

З довідки про обставини травми від 04.07.2022 року № 2987 вбачається, що 07.05.2022 року приблизно 18:00 год., у зоні бойових дій поблизу с.Володимирівка Донецької області підрозділ позивача зазнав вогневого ураження під час ворожого обстрілу позицій з мінометів та РСЗВ БМ-21, в результаті чого солдат ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівого плеча. Під час даної події він перебував в засобах індивідуального захисту. Солдата ОСОБА_1 слід вважати таким, що отримав поранення, яке пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської області. В стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння не перебував (а.с.12).

З довідки про обставини травми від 28.12.2022 року № 7443 вбачається, що 06.09.2022 року приблизно о 15:00 год. під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Зайцеве Донецької області підрозділ позивача зазнав вогневого ураження, внаслідок ворожого мінометного обстрілу було поранено солдата ОСОБА_1 , діагноз: мінно-вибухова травма. Вогнепальне осколкове поранення правого плеча. Під час даної події позивач перебував в засобах індивідуального захисту. Солдата ОСОБА_1 слід вважати таким, що отримав поранення, яке пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської області. В стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння не перебував (а.с.11).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №44 від 13.02.2023 року, позивача з 13 лютого 2023 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 в розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 і вважається таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби (а.с.8).

В подальшому ОСОБА_1 продовжив службу на посаді командира третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №239 від 25.10.2023 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , звільненого з військової служби у запас за підпунктом «г», наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 24.10.2023 року №110-РС, з 25.10.2023 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 26.10.2023 року з продовольчого забезпечення і направлено до червертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік (а.с.9).

Протоколом засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку з захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2772 від 02.12.2023 року було встановлено причинний зв`язок травм отриманих позивачем 07.05.2022 року та 06.09.2022 року із захистом Батьківщини. Також у копії з протоколу вказано, що захворювання «Хронічна вертеброгенна радикулопатія L5-S1 справа, нерізко виражена на тлі дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта» - захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.10).

З довідки Міжрайонної Зарічної МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12 ААА №009494 встановлено, що 31.01.2024 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 10% (одноразово) Витяг із протоколу №2772 від 02.12.2023 року, причина втрати професійної працездатності: травми, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.7).

02.04.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою від 02.04.2024 року про виплату йому грошової допомоги у зв`язку із травмами пов`язаними з захистом Батьківщини, 10 % втрати працездатності. До заяви були додані такі документи: копію довідки МСЕК; копію довідки про обставини травми №2987; копію довідки про обставини травми №7443; копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_7 №7483; копію довідки про безпосередню участь; копію витягу з протоколу засідання штатної НОМЕР_3 РЕЛК; копію військового квитка; копію витягу з наказу №239; копію паспорта; копія ІНН; копію посвідчення УБД; копію довідки з реквізитами банківського рахунку (а.с.34 зворот).

Листом №7/15859/14 від 11.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_8 направив Директору Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України надані позивачем документи, а саме: заяву; копію довідки МСЕК про встановлення відсотка працездатності серії 12ААА №009494 від 31.01.2024 року; копію витягу з протоколу ВЛК про встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва); копію довідки ВЛК; копію довідки про причини та обставини поранення (травми, контузії, каліцтва); витяг з наказу про виключення зі списків особового складу; довідку про безпосередню участь в АТО; копію паспорта; копію ідентифікаційного номеру. Також у листі зазначено, що командування вважає, що ОСОБА_1 не має права на отримання зазначеної грошової допомоги в розмірі 10% 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності (2024). Ступінь втрати працездатності встановлено 31.01.2024 року пізніше ніж через 3 місяці після звільнення з військової служби 25.10.2023 року (а.с.35).

Згідно з витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 року №18/в, «Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги:

102. Молодшому сержанту в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), якого 25.10.2023 звільнено з військової служби та 31.01.2024 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 10% втрати працездатності внаслідок травми, повязаної із захистом Батьківщини, що сталася 07.05.2022 (довідка МСЕК серія 12ААА №009494 від 31.01.2024).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Заявника звільнено з військової служби 25.10.2023 року, а 31.04.2024 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби...» (а.с.34).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (за текстом - Закон №2011-XII).

Згідно із статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1-2 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІІ).

Частиною 6 статті 2 Закону України №2232-XII визначено, що існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Статтею 16 Закону України №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Закону України №2011-ХІІ (в редакції чинній на час звернення позивача з заявою про отримання допомоги) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком № 975.

Пунктом 7 Порядку № 975 (в редакції чинній на час звернення позивача з заявою про отримання допомоги) визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивача було звільнено з військової служби 25.10.2023 року без визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення.

Протоколом засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку з захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2772 від 02.12.2023 року було встановлено причинний зв`язок травм отриманих позивачем 07.05.2022 року та 06.09.2022 року із захистом Батьківщини. Окрім того, у копії з протоколу вказано, що захворювання «Хронічна вертеброгенна радикулопатія L5-S1 справа, нерізко виражена на тлі дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта» - захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

31.01.2024 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 10% (одноразово), що підтверджується довідкою Міжрайонної Зарічної МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12 ААА №009494 (а.с.36).

При цьому, у довідці МСЕК під графою ступінь втрати професійної працездатності 10% (одноразово) міститься посилання на Витяг із протоколу №2772 від 02.12.2023 року (а.с.35 зворот).

Враховуючи те, що ступень втрати професійної працездатності та встановлення причинного зв`язку травм отриманих позивачем 07.05.2022 року та 06.09.2022 року пов`язано із захистом Батьківщини, а захворювання з проходженням військової служби про що засвідчено у протоколі №2772 від 02.12.2023 року на підставі якого позивачу 31.01.2024 року видано довідку МСЕК, суд апеляційної інстанції вважає, що отримання позивачем довідки МСЕК по спливу тримісячного строку з дня його звільнення не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації ним права на отримання одноразової грошової допомог.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відповідач як суб`єкт владних повноважень на який покладено обов`язок довести правомірність прийнятого рішення не надав суду жодних доказів того, що пропуск тримісячного строку виник з вини позивача, а не через тривалу процедуру оформлення документів щодо часткової втрати працездатності та дотримання умов якої не залежало від волевиявлення позивача.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі №160/27925/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва