Справа № 320/39309/23
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Барміної Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ТОВ "РЕКЛОУЗЕР" до Київської митниці, Державної митної служби України про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Реклоузер» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці (відповідач 1), Державної митної служби України (відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці, оформлене листом від 12.09.2023 №7.8-2/7.8-15-01/16694;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної митної служби України, оформлене листом від 17.10.2023 №15/15-01-02/13/4699;

- зобов`язати Київську митницю сформувати електронний висновок про повернення з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Реклоузер» помилково сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 2400626,98 грн та прийняти рішення щодо повернення цієї суми коштів за заявою від 25.07.2023 вих. №25/07.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці, оформлене листом від 12.09.2023 за №7.8-2/7.8-15-01/16694.

Зобов`язано Київську митницю сформувати електронний висновок про повернення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Реклоузер» помилково сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 2 400 626,98 грн за заявою останнього щодо повернення сплачених сум митних платежів від 25.07.2023 вих. №25/07.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, та відмовити у задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані зокрема тим, що дії відповідача в межах спірних правовідносин вчинено з дотриманням вимог закону, позаяк сплачені за митною декларацією митні платежі не є надміру сплаченими, оскільки митниця не нараховувала такий податок, сума податків декларантом розрахована та задекларована самостійно.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а спірне рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, спірне рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Реклоузер» 22.11.2022 оформлено вантажну митну декларацію №520116, в якій задекларовано товар «Електрична апаратура для комутації або захисту електричних кіл або в електричних колах, на напругу понад 1000 В: вимикач автоматичний для напруги 15 кВ, 16 кА 800 А» з кодом УКТ ЗЕД 85352100 та нараховано суму податку на додану вартість (ПДВ) (код ,98 грн.

ТОВ «Реклоузер» подано до Київської митниці заяву від 25.07.2023 вих.№25/07, в якій просив повернути йому помилково сплачені кошти ПДВ у сумі 2400626,98 грн за вантажною митною декларацією №520116, оскільки на день подання до митного органу митної декларації для митного оформлення товару мало право на звільнення від сплати ПДВ при розмитненні.

Листом Київської митниці від 07.08.2023 №7.8-1/15/13/14588 повідомлено ТОВ «Реклоузер», що обґрунтовану відповідь щодо порушеного питання у заяві надано Київською митницею листом від 03.07.2023 №7.8-2/15/13/12306 згідно заяви від 23.06.2023 №23/06 про внесення змін до митної декларації №520116.

Позивач оскаржив вказане рішення Київської митниці від 07.08.2023 №7.8-1/15/13/14588 до Державної митної служби України.

За результатами розгляду скарги Державною митною службою України прийнято рішення, оформлене листом від 07.10.2023 №15/15-01-02/13/4009, яким скасовано рішення від 07.08.2023 №7.8-1/15/13/14588 та зобов`язано Київську митницю повторно розглянути заяву від 25.07.2023№25/07 та прийняти нове рішення відповідно до законодавства.

На виконання доручення Державної митної служби України Київською митницею повторно розглянуто заяву ТОВ «Реклоузер» від 25.07.2023 № 25/07 щодо повернення митних платежів з Державного бюджету України за митною декларацією від 22.11.2022 № 22UA16U6, за результатами розгляду якої листом від 12.09.2023 № 7.8-2/7.8-15-01/16694 відмовлено ТОВ «Реклоузер» в поверненні коштів з Державного бюджету України шляхом складання висновку.

Позивач оскаржив вказане рішення Київської митниці від 12.09.2023 № 7.8-2/7.8-15-01/16694 до Державної митної служби України.

Листом Державної митної служби України від 17.10.2023 №15/15-01-02/13/4699 повідомлено про залишення скарги ТОВ «Реклоузер» без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідачів, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за зверненням позивача електронний висновок не сформовано, чим позбавлено останнього можливості повернення помилково сплачених сум.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 248 Митного кодексу України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За приписами частини першої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно частини восьмої статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.

Відповідно до частини першої статті 270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом (ч.2 ст.270 Митного кодексу України). Відповідно до пп.17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 30.1, 30.3 статті 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Згідно з пунктом 30.2 цієї статті підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Також за приписами статті 281 Митного кодексу України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

ТОВ «Реклоузер» оформлено вантажну митну декларацію №520116 від 22.11.2022, в якій задекларовано товар «Електрична апаратура для комутації або захисту електричних кіл або в електричних колах, на напругу понад 1000 В: вимикач автоматичний для напруги 15 кВ, 16 кА 800 А» з кодом УКТ ЗЕД 85352100.

Згідно пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224 затверджено Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита (далі - Перелік №224).

До вказаного Переліку у підрозділі «Інше» включено товар: «Електрична апаратура для комутації або захисту електричних кіл чи для приєднання до електричних кіл або в електричних колах (наприклад, вимикачі, перемикачі, роз`єднувачі, запобіжники плавкі, блискавковідводи, обмежувачі напруги, пристрої для гасіння стрибків напруги, штепсельні вилки і розетки та інші з`єднувачі, коробки з`єднання), для напруги понад 1000 В».

Код згідно з УКТ ЗЕД вказаного товару « 8535».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2022 №1260, що набрала чинності 11.11.2022, до підрозділу «Інше» розділу «Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Переліку №224 внесено зміни, зокрема, підрозділ доповнено позицією « 8535» - «Електрична апаратура для комутації або захисту електричних кіл чи для приєднання до електричних кіл або в електричних колах (наприклад, вимикачі, перемикачі, роз`єднувачі, запобіжники плавкі, блискавковідводи, обмежувачі напруги, пристрої для гасіння стрибків напруги, штепсельні вилки і розетки та інші з`єднувачі, коробки з`єднання), для напруги понад 1000 В» з виноскою такого змісту:

«Для віднесення товарів, зазначених у цьому підрозділі, до товарів, які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути подано документи про відповідність, передбачені технічними регламентами, дія яких поширюється на такі товари, та нанесено на товар знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у таких технічних регламентах, або подано повідомлення Міненерго про введення в обіг таких товарів, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів».

Тобто, починаючи з 11.11.2022 законодавець звільнив від оподаткування податком на додану вартість та сплати ввізного мита операції із ввезення на митну територію України, зокрема, товар за кодом УКТ ЗЕД « 8535»: «Електрична апаратура для комутації або захисту електричних кіл чи для приєднання до електричних кіл або в електричних колах (наприклад, вимикачі, перемикачі, роз`єднувачі, запобіжники плавкі, блискавковідводи, обмежувачі напруги, пристрої для гасіння стрибків напруги, штепсельні вилки і розетки та інші з`єднувачі, коробки з`єднання), для напруги понад 1000 В» за умови дотримання вимог, встановлених у виносці, якою доповнено підрозділ «Інше».

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2022 №1288 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» скасовано виноску, якою було доповнено підрозділ «Інше» розділу «Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Переліку №224.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України від 16.11.2022 №1288 набрала чинності 17.11.2022.

Отже, з 17.11.2022 для застосування режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України до операцій з ввезення на митну територію України та/або операцій з постачання на митній території України товарів, включених до підрозділу «Інше» розділу «Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Переліку № 224, у тому числі за кодом УКТ ЗЕД « 8535» окремі умови було скасовано.

Як встановлено судом, товар «Електрична апаратура для комутації або захисту електричних кіл або в електричних колах, на напругу понад 1000 В: вимикач автоматичний для напруги 15 кВ, 16 кА 800 А» ввезено на митну територію України та розмитнено 22.11.2022 згідно вантажної митної декларації №520116, тобто після набрання законної сили постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2022 №1288, а тому позивач звільнений від оподаткування податком на додану вартість та від сплати ввізного мита за вказаний товар.

Також, на день ввезення вищезазначеного товару на митну територію України (22.11.2022) законодавство України не зобов`язувало імпортера мати, оформляти, подавати під час митного оформлення товару декларації про відповідність та здійснювати маркування імпортного товару знаком відповідності технічним регламентам.

Натомість, як свідчать матеріали справи, позивачем подано контролюючому органу вантажну митну декларацію №520116, в якій задекларовано товар «Електрична апаратура для комутації або захисту електричних кіл або в електричних колах, на напругу понад 1000 В: вимикач автоматичний для напруги 15 кВ, 16 кА 800 А» з кодом УКТ ЗЕД 85352100, а також нараховано суму податку на додану вартість (ПДВ) (код 028) 2 400 626,98 гривень.

Слід зазначити, що відповідачем 2 вказано у відзиві на те, що задекларований товар позивача відноситься до товарної позиції 8538 згідно з УКТ ЗЕД, однак суд зазначає, що такий код товару у Переліку №224 відсутній, а тому вказані посилання є безпідставними.

Митне оформлення товару за вантажною митною декларацією №520116 здійснено зі сплатою митних платежів відповідно до поданих до митного оформлення документів. Після виконання всіх митних формальностей товари випущено у вільний обіг, а митні платежі перераховані до Державного бюджету України.

Відтак, оскільки товар з кодом УКТ ЗЕД 8535 звільнено від сплати ввізного мита та податку на додану вартість станом на 22.11.2022, позивачем помилково сплачено за імпортовані товари суму податку на додану вартість у розмірі 2 400 626,98 гривень.

Апелянтом не наведено жодного аргументу на спростування твердження позивача про відсутність у нього обов`язку сплачувати ПДВ за зазначеними вище операціями.

Відповідно до підпункту 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

При цьому, відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податку має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом «а» пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

Повернення не здійснюється:

1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень;

2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Статтею 43 Податкового кодексу України передбачено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Згідно пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім поверненні надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річною оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Відповідно до пунктів 43.4 - 43.5 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових, зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника додатків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.1 Розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643 (далі - Порядок №643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО.

Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу.

Отже, повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що позивач із дотриманням вимог Порядку № 643 звернувся до Київської митниці із заявою про повернення помилково сплачених коштів на загальну суму 2 400 626,98 грн.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №643 визначено, що якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу.

За приписами п. 7 розділу ІІІ Порядку №643 сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.

Аналіз викладених норм свідчить, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється у визначеному законодавством порядку органом Державної казначейської служби України на підставі електронного висновку митниці.

Натомість, Київською митницею за зверненням позивача електронний висновок не сформовано, чим позбавлено останнього можливості повернення помилково сплачених сум.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення, яке, на переконання колегії суддів, є законним та прийнято з дотриманням норм матеріального права.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за наслідками розгляду даного спору.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ТОВ "РЕКЛОУЗЕР" до Київської митниці, Державної митної служби України про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Кузьменко

Судді: О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови складено 03.04.2025.