Справа № 160/26020/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 рокуСправа №160/26020/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОЧКА ПЛЮС» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №042139 від 18.09.2024р., -

УСТАНОВИВ:

27.09.2024р. через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «БОЧКА ПЛЮС» звернулося з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить:

- визнати протиправною і скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18 вересня 2024 року №042139, що винесена в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Дяденчук Дмитром.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за наведеною оспорюваною постановою до нього було застосовано штраф у розмірі 17000 грн. за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджено актом №39954 від 18.07.2024р. Проте, позивач вважає, що згаданий акт перевірки не містить відомості про те, що автомобільним перевізником у спірному випадку є саме позивач; відповідач у акті перевірки дослідив і визначив з відомостей ТТН №0241 від 16.07.2024р., що позивач не є автомобільним перевізником, про що зазначено у акті №039954; зі змісту згаданого акту беззаперечно вбачається, що відповідач зазначив автомобільним перевізником, який вчинив порушення Закону №2344-Ш, зовсім інше товариство. За викладеного, позивач вважає, що у спірному випадку позивач не є автомобільним перевізником, а отже, до нього безпідставно застосовано адміністративно-господарський штраф за оспорюваною постановою згідно ст.60 Закону №2344-Ш, тому, на переконання позивача, спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Також в обґрунтування позову позивач посилається і на те, що приписи ст.60 Закону №2344-Ш застосовуються виключно до автомобільних перевізників про що наголошено Верховним Судом у його постанові від 12.10.2023р. у справі №280/3520/22. Додатково у клопотанні про долучення до матеріалів копії виписки з ЄДРПОУ від 17.10.2024р. позивач просив врахувати вимоги п.11.1 Правил від 14.10.1997р. №363 щодо того, що основним документом на перевезення вантажів є ТТН, форму якої наведено у додатку 7 до цих Правил, а з огляду на зміст акту №039954 така ТТН наявна у відповідача, відтак, саме відповідач має надати суду ТТН для з`ясування особи автомобільного перевізника, зважаючи на положення ч.2 ст.77 КАС України (а.с.1-3, 16-17).

Ухвалою суду від 07.10.2024р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд даної справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 01.11.2024р. відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та учасникам справи запропоновано справи надати додаткові копії документів, а саме:

Позивачеві - надати витяг з ЄДРПОУ стосовно позивача із зазначенням видів діяльності підприємства за КВЕД; докази того, що транспортний засіб, зазначений у акті перевірки від 18.07.2024р. не належить позивачеві, або якщо належить на праві власності, надати відповідні копії документів на нього; надати докази передачі вказаного ТЗ в оренду або користування у встановленому порядку із видачею тимчасового талону; надати докази того, що водій ТЗ ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з позивачем, оскільки саме на позивача покладено обов`язок довести належними доказами, що він у даному випадку не виступав автомобільним перевізником, виходячи з вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України;

Відповідачеві - надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати докази того, що за вказаним актом від 18.07.2024р. автомобільним перевізником був позивач; надати копію ТТН №0241 від 16.07.2024р., за якою здійснювалось перевезення та перевізником зазначено ТОВ «Голденвей», а також з урахуванням наведеного надати у такому випадку докази правомірності застосування штрафу за оспорюваною постановою до позивача, виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.11).

Зазначена ухвала суду була отримана учасниками справи через систему «Електронний суд» у їх електронних кабінетах 07.10.2024р. у відповідності до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України про що свідчать відповідні довідки про доставку електронних листів, що містяться у матеріалах справи (а.с.13,15).

На виконання вимог зазначеної ухвали, за клопотанням від 17.10.2024р. позивачем було надано суду лише копію Витягу з ЄДРПОУ стосовно позивача, інших копій документів не надано(а.с.16-17).

Відповідачем, на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду через систему «Електронний суд» 25.10.2024р. був поданий відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що у 18.07.2024р. посадовими особами відповідача було проведено рейдову перевірку у ході якої було виявлено порушення позивачем ст.48 Закону №2344-Ш, а саме: перевізник не забезпечив вимог законодавства на транспорті внаслідок чого у водія були відсутні паперові копії протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено вимоги п.18 ПМКУ №514 від 19.05.2023р. (ТЗ DAF д.н.з. НОМЕР_1 та ТЗ КАSSBOHRER д.н.з. НОМЕР_2 ) про що був складений акт за №039954. Відповідач зазначив, що саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений у доведенні своєї позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт. Також відповідач вказав і на те, що позивач у відповідності до вимог п.26 Порядку №1567 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи повідомленням від 05.09.2024р. №77454/25/24-24 на 18.09.2024р. Щодо особи автомобільного перевізника, то відповідачем наголошено на тому, що його посилання у позові на те, що позивач не є автомобільним перевізником у спірному випадку за актом №039954 є необґрунтованим, з огляду на те, що в акті №039954 зазначено автомобільного перевізника згідно ТТН №0241 від 16.07.2024р. ТОВ «ГОЛДЕНВЕЙ» згідно реєстраційних документів на транспортний засіб DAF, КАЕSSBOHRER, наданих в момент проведення перевірки, власником транспортного засобу є позивач. Уважно дослідивши матеріали справи було встановлено, що між ТОВ «ГОЛДЕНВЕЙ» та ТОВ «АТЛАНТІС ТРАНС ПЛЮС» було укладено договір №4 відповідно до якого ТОВ «АТЛАНТІС ТРАНС ПЛЮС» взяло на себе зобов`язання забезпечити організацію та здійснення перевезення вантажу, в свою чергу, ТОВ «АТЛАНТІС ТРАНС ПЛЮС» (Замовник) уклало з ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» (Перевізник) 01.04.2024р. договір про надання транспортних послуг №01/04-24. Відповідно до Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №138 від 18.07.2024р. саме позивачем як Перевізником, здійснено транспортні перевезення нафтопродуктів ТЗ DAF, КАЕSSBOHRER по маршруту: м. Ізмаїл-Харків. Отже, в ТТН зазначено ТОВ «ГОЛДЕНВЕЙ», який в спірному випадку є експедитором, а Перевізником є саме позивач. Окрім того, основним видом економічної діяльності позивача є 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, що включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом. За викладеного, представник відповідача вважає, що за вказаним перевезенням вантажу автомобільним перевізником у розумінні статті 1 Закону №2344-Ш, є саме позивач, а відтак, до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі оскаржуваної постанови правомірно. На переконання представника відповідача, доводи позову не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а тому оспорюваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.21-35).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.04.2025р. у зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці у період грудень 2024р. - січень 2025р., з 06.03.2025р. по 14.03.2025р. та, як наслідок, об`єктивну неможливість прийняття у цей період рішень у справах, на підставі ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної справи було продовжено до 26.03.2025р. (а.с.86).

Таким чином, дана адміністративна справи вирішується 04.04.2025р., тобто, у межах строку, визначеного ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БОЧКА ПЛЮС» 25.06.2024р. зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Республіканська, будинок 9 А, кімната 412 В, видами діяльності позивача за КВЕД є - 49.41 - вантажний автомобільний транспорт (основний), 77.12 - надання в оренду вантажних автомобілів, що підтверджується інформацією, наведеною у копії Виписки з ЄДРПОУ стосовно позивача від 26.06.2024р. наявного в матеріалах справи (а.с.19).

18.07.2024р. державним інспекторам Укртрансбезпеки, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 08.07.2024р. №000150 о 06 год.15 хв. на 916 км+897м а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине, перевезення небезпечних вантажів - було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , КАSSBOHRER номерний знак НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , НОМЕР_4 під керуванням водія - ОСОБА_1 , що належить ТОВ «БОЧКА ПЛЮС», згідно ТТН №0241 від 16.07.2024р. - автомобільний перевізник - ТОВ «ГОЛДЕНВЕЙ» та у ході проведення перевірки було виявлено наступні порушення, а саме: згідно до ст.34 Закону №2344-Ш перевізник не забезпечив виконання вимог закону та інших нормативно-правових актів у сфері перевезення вантажів - відсутні паперові копії протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено вимоги п.18 ПКМУ №514 від 19.05.2023р. про що був складений акт №039954 від 18.07.2024р.(а.с.6,44).

Також зі змісту наведеного акту №039954 від 18.07.2024р. видно, що у ньому міститься відмітка про те, що водій ОСОБА_1 від підпису та пояснень відмовився (а.с.6,44).

07.08.2024р. відповідачем на адресу ТОВ «ГОЛДЕНВЕЙ» було направлено повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, зафіксованого у акті №039954 від 18.07.2024р. (зазначений акт доданий до повідомлення), яке відбудеться 03.09.2024р., за №68205/628/24-24 від 07.08.2024р., копія якого наявна у справі (а.с.49).

У відповідь за зазначене повідомлення відповідача представником ТОВ «ГОЛДЕНВЕЙ» на адресу відповідача за вх. №34111/0/22-24 від 03.09.2024р. був наданий Супровідний лист, у якому надані пояснення про те, що перевезення вантажу у даному випадку зафіксованого актом №039954 відбувалося згідно договору про надання транспортних послуг №01/04-24 саме ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» на підтвердження чого до зазначеного супровідного листа надані копії договорів №01/04-24, №4, копія Акту №138 від 18.07.2024р., копія Заявки від 15.07.2024р., копія ТТН від 16.07.2024р. №0241 (а.с.51-75).

Надалі, на офіційну адресу електронної пошти позивача - ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» відповідачем було скеровано Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт зафіксованого у акті №039954 від 18.07.2024р. (зазначений акт доданий до повідомлення), яке відбудеться 18.09.2024р., за №77454/25/24-24 від 05.09.2024р., копія якого наявна у справі (а.с.41).

Зазначене повідомлення було доставлено на вказану електронну адресу позивача 05.09.2024р. про що свідчать наявні у справі відомості з вказаної електронної адреси позивача (а.с.42).

У відповідь на зазначене повідомлення відповідача, ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» було надано письмові пояснення за №01/09 від 11.09.2024р. (вх. №35414/0/22-24 від 11.09.2024р.), у яких позивач зазначив, що згідно акту №039954 у спірному випадку позивач не є автомобільним перевізником, тому підстави для застосування саме до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення, яке вказано в акті №039954 - відсутні про що свідчить зміст копії наведених пояснень (а.с.76-77).

За результатами розгляду вищенаведеного порушення на підставі наведеного акту перевірки посадовою особою відповідача 18.09.2024р. було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №042139 за якою за вищенаведене порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» (позивача у справі) було застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн., що підтверджується змістом копії наведеної відповідної постанови (а.с.7,39).

Позивач, вважаючи протиправною спірну постанову, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами про визнання її протиправною та скасування.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. № 2344-Ш (далі - Закон № 2344-Ш), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567 (далі - Порядок №1567).

Щодо наявності у відповідача повноважень на проведення перевірок на транспорті.

Статтею 6 Закону №2344-Ш передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, у тому числі, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільним перевізником вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Частинами 14,17 статті 6 Закону №2344-Ш встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланової і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно до приписів наведеного Порядку №1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспорті засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103.

Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, із наведених приписів чинного законодавства у сфері державного контролю на автомобільному транспорті видно, що відповідачеві, його територіальним органам, а відповідно, і їх посадовим особам надані повноваження на проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), тому слід дійти висновку, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі), яка відбулася 18.07.2024р. посадовою особою Укртрансбезпеки проведена у межах наданих їм повноважень, визначених вищенаведеними приписами Закону №2344-Ш, Порядку №1567 та Положення про Укртрансбезпеку.

Щодо доводів позивача про те, що він не є автомобільним перевізником за вантажним перевезенням, яке було зафіксоване актом рейдової перевірки №039954 від 18.07.2024р., суд зазначає про таке.

Згідно вимог ст.34 Закону №2344-Ш визначено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Приписами ч.1 ст.47 згаданого Закону №2344-Ш установлено, що до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

Також і у відповідності до вимог ст.48 Закону №2344-Ш передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 49 Закону №2344-Ш передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

При цьому, у статті 1 Закону №2344-Ш наведені терміни вживаються в такому значенні, а саме:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- послуга з перевезення пасажирів та вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах ( стаття 33 Закону №2344-Ш).

Згідно з частинами першою, другою статті 50 Закону №2344-Ш передбачено, що договір перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Згідно із підпунктом 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 (далі - Правила №363) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-Ш передбачена відповідальність саме автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2023р. у справі №640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає до контролюючого органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Такого підходу Верховний Суд дотримувався й у подальшій правозастосовній практиці при розгляді справ, у яких, зокрема, досліджувалося питання правомірності притягнення власника автотранспортного засобу до відповідальності лише з тих підстав, що працівники Укртрансбезпеки дійшли висновку, що він, як власник авто, є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вирішуючи питання щодо визнання належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт Верховний Суд у постанові від 22.02.2023р. у справі №240/22448/20 зауважив на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом і у постанові від 12.10.2023р. у справі №280/3520/22.

Отже, із наведених правових висновків слідує, що Верховний Суд констатував, що положення статті 60 Закону №2344-Ш не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 року у справі №620/18215/21).

Відтак, на основі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який в розумінні частини першої статті 60 Закону №2344-Ш має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону (постанова Верховного Суду від 21.12.2023р. у справі №280/2150/23).

У постанові від 23.08.2023р. у справі №600/1407/22-а за схожих обставин справи Верховний Суд зауважив на тому, що автомобільним перевізником є той, хто за умови договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33,50 Закону України «Про автомобільний транспорт»). Не без того, що надання послуги з перевезення вантажів може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У аспекті наведеного, слід зазначити, що приписи ч.2 ст.33 Закону №2344-Ш містять дві умови, за яких особа, яка здійснює перевезення, відповідає вимогам, що кваліфікують її, як автомобільного перевізника, який несе відповідальність, відповідно до приписів абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-Ш, а саме:

- особа повинна бути суб`єктом господарювання, яка надає послугу з перевезення;

- перевезення вантажів транспортним засобом здійснюється на договірних умовах;

- використання транспортного засобу на законних підставах.

Інших умов щодо визначення особи, як автомобільного перевізника, законодавцем не встановлено.

Водночас, саме на органи Укртрансбезпеки покладено обов`язок ретельно перевірити надану водієм інформацію стосовно особи, яка відповідає за перевезення вантажу на предмет її відповідності вимогам автомобільного перевізника та вжити відповідних заходів, у випадку, якщо наданої водієм інформації недостатньо, для визначення особи автомобільного перевізника.

Так, із обсягу встановлених судом обставин цієї справи слідує, що посадовою особою Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку, зокрема, транспортного засобу та напівпричіпу, що належать позивачеві на праві власності відповідно до копії Свідоцтв серії НОМЕР_5, НОМЕР_3 за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 (а.с.44-46).

Під час проведення рейдової перевірки водієм ОСОБА_1 було надано товарно-транспортну накладну №0241 від 16.07.2024р. у якій у графі «Автопідприємство» зазначено: «ТОВ «Голденвей», а в графах «Замовник (платник) зазначено: «ТОВ ТНТ Груп», «Вантажоодержувач»: зазначено ТОВ «ТНТ Груп», ТОВ «Євро-Смарт» (а.с.45-46).

При цьому, жодних відомостей стосовно того, хто фактично є автомобільним перевізником (такої графи у ТТН №0241 немає взагалі) не зазначено та на якій підставі ТОВ «Голденвей» вказано як «Автопідприємство» під час проведення перевірки вказаним водієм документів надано не було.

Таким чином, слід дійти висновку, що із наданих під час перевірки документів неможливо було встановити іншого перевізника, крім як ТОВ «Голденвей», яке зазначено у ТТН №0241 від 16.07.2024р. як «Автопідприємство» та ТОВ «БОЧКА ПЛЮС», як власника транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення вантажу.

Надалі, судом встановлено, що під час процедури розгляду справи про порушення на автомобільному транспорті, зафіксованого актом №039954 від 18.07.2024р. відповідачем було вжито заходів для встановлення дійсного автомобільного перевізника (особу порушника) та направлені Повідомлення про розгляд справи як на адресу ТОВ «Голденвей» (зазначено у ТТН №0241 від 16.07.2024р. як автопідприємство), так і на електронну адресу позивача - ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» (як власника транспортного засобу, яким здійснювалося вантажне перевезення), що підтверджується копіями відповідних повідомлень від 07.08.2024р. №68205/628/24-24 та від 05.09.2024р. №77454/25/24-24 (а.с.41,49).

У відповідь на зазначене повідомлення, ТОВ «Голденвей» на адресу відповідача за вх. №34111/0/22-24 від 03.09.2024р. було надано Супровідний лист до якого долучені, зокрема, копія договору №01/04-24, копія договору №4, копія Акту №138 від 18.07.2024р., копія Заявки від 15.07.2024р., та копія ТТН №0241 від 16.07.2024р. (а.с.51).

Так, із наведених копій договорів, Заявки та Акту №138 судом встановлені наступні обставини.

01.04.2024р. між ТОВ «АТЛАНТІС ТРАНС ПЛЮС» (Виконавцем) та ТОВ «ГОЛДЕНВЕЙ» (Замовником) був укладений Договір №4 надання транспортно-експедиційних послуг вантажним транспортом за умовами якого, Виконавець брав на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок Замовника забезпечити організацію та здійснення перевезення вантажу Замовника автомобільним транспортом в межах території України та на території Європи, а Замовник зобов`язувався прийняти надані послуги та здійснити їх оплату - п.1.1 розділу 1 Договору.

За п.2.1 розділу 2 цього Договору було передбачено, що транспортно-експедиційні послуги перевезення вантажу здійснюються автомобільним транспортом Виконавця, що належить йому на праві приватної власності/оренди або від його імені транспортом, що належить третій особі з правом здійснення перевезення небезпечних вантажів. Транспортно-експедиційні послуги надаються Виконавцем лише на підставі письмових заявок Замовника (Додаток №1 до даного Договору) - (а.с.52-65).

Також встановлено, що 01.04.2024р. між ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» (Перевізник) та ТОВ «АТЛАНТІС ТРАНС ПЛЮС» (Замовник) був укладений Договір про надання транспортних послуг №01/04-24 за умовами якого Перевізник (ТОВ «БОЧКА ПЛЮС») зобов`язувався надавати послуги з перевезення ввірених йому Замовником вантажів до пунктів призначення у встановлені в письмових замовленнях Замовника строки та видавати вантажі уповноваженим на одержання вантажів особам, а Замовник зобов`язувався сплатити за перевезення вантажів встановлену Перевізником (ТОВ «БОЧКА ПЛЮС») плату - п.1.1 розділу 1 Договору (а.с.68-72).

Відповідна Заявка про перевезення нафтопродуктів була сформована 15.07.2024р. за №15/07-1 до договору №01/04-24 від 01.04.2024р., де було визначено дату та час завантаження - 16.07.2024р., адреса завантаження - вул. Нахімова, 232 м. Ізмаїл Одеська область, дата розвантаження - 18.07.2024р., адреса розвантаження - Харківська область, м. Харків у графі «марка, держ.номер тягача та напівпричепа» вказано ТЗ марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , КАSSBOHRER номерний знак НОМЕР_2 , у графі ПІД відповідальної особи Замовника» зазначено - «Дьяченко Олександра», у графі «умови оплати» зазначено «Згідно договору» (а.с.75).

Окрім того, зі змісту копії Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №138 від 18.07.2024р. вбачається, що представником Замовника - ТОВ «АТЛАНТІС ТРАНС ПЛЮС» (директором Дяченко О.В.) і представником Виконавця - ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» (директором Товстоляк Н.М.) на підставі договору №01/04-24 від 01.04.2024р. був складений даний акт про те, що Виконавцем (ТОВ «БОЧКА ПЛЮС») були виконані наступні роботи (надані послуги): «Транспорті перевезення нафтопродукців авт-м DAF FT 95 НОМЕР_1, напівпричіп КАSSBOHRER STC 30 держ.номер НОМЕР_2 по маршруту:м. Ізмаїл, ТОВ «СП «ДУНАЙСУДПОСЕРВІС» Одеська область, вул. Нахімова, 232. Пункт розвантаження: Харківська область, АЗС - Ізмаїл, Одеська обл.». У акті зазначено місце його складання м. Кам`янське, Дніпропетровська обл. (а.с.73-74).

При цьому, зі змісту наведеного Акту здачі-приймання робіт №138 видно, що його підписано з боку Виконавця - ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» директором Товстоляк Наталією Миколаївною за допомогою накладення кваліфікаційного електронного підпису (а.с.74).

Таким чином, із аналізу встановлених обставин, слід дійти висновку, що за наведеним вище вантажним перевезенням, яке здійснювалося 18.07.2024р. ТЗ DAF FT 95 НОМЕР_1 , напівпричіп КАSSBOHRER STC 30 держ.номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачеві, під керуванням водія ОСОБА_1 , зафіксованого актом №039954 від 18.07.2024р., згідно до умов вищенаведеного Договору про надання транспортних послуг №01/04-24 від 01.04.2024р., Акту здачі-приймання робіт №138 від 18.07.2024р. саме позивач - ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» був автомобільним перевізником.

Наведені досліджені судом обставини підтверджені описаними доказами позивачем жодними іншими доказами не спростовані.

А відповідно, твердження позивача з приводу того, що за вантажним перевезенням вантажу, зафіксованим актом №039954 від 18.07.2024р. він не був автомобільним перевізником спростовуються проаналізованими судом копіями документів, тому є неспроможними.

Враховуючи аналіз вище досліджених судом копій документів, які підтверджують факт здійснення вантажних перевезень вантажів на умовах договору про надання транспортних послуг, яке мало місце 18.07.2024р. та зафіксоване актом №039954, саме позивачем - ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» як автомобільним перевізником, відомості, які містяться у ТТН №0241 від 16.07.2024р, у якій зазначено ТОВ «Голденвей» як автопідприємство судом не приймаються у якості належного доказу.

Таким чином, виходячи з того, що позивач здійснює свою підприємницьку діяльність за видами діяльності за КВЕД - вантажний автомобільний транспорт (основний), що підтверджено відомостями із Виписки з ЄДРПОУ (а.с.19, 43), виявлення факту перевезення вантажу 18.07.2024р., що було зафіксовано актом №039954 на договірних умовах за плату згідно Договору про надання транспортних послуг №01/04-24 від 01.04.2024р. та Акту здачі-приймання робіт №138 від 18.07.2024р. (а.с.68-74), ТЗ, якими здійснювалося вантажне перевезення 18.07.2024р., а саме: марки DAF FT 95 НОМЕР_1 , напівпричіп КАSSBOHRER STC 30 держ.номер НОМЕР_2 належить на праві власності позивачеві згідно Свідоцтв про реєстрацію ТЗ (а.с.45-46), тобто, ці автомобілі позивачем використовувалися на законних підставах, що повністю відповідає умовам, визначеним у ч.2 ст.33 та ст.50 Закону №2344-Ш, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про порушення на автомобільному транспорті відповідачем за спірним вантажним перевезенням було встановлено саме позивача - ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» автомобільним перевізником правомірно.

За викладених обставин, суд не вбачає протиправності оспорюваної постанови №042139 від 18.09.2023р., яку прийнято за фактом порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» за наявними у відповідача доказами та у відповідності до повноважень, наданих посадовим особам Державної служби з безпеки на транспорті.

Згідно до вимог ст.ст.73,75,76 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов`язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Проте, позивачем у ході судового розгляду справи протиправність оспорюваної постанови, з урахуванням встановленого судом обставин та аналізу приписів чинного законодавства і судової практики, належними, достатніми та допустимими доказами не доведено.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, вимоги позивача про необхідність застосування відомостей, які містяться у ТТН №0241 від 16.07.2024р. про те, що автомобільним перевізником за спірним перевезенням вантажу 18.07.2024р. зафіксованого актом №039954 є ТОВ «Голденвей», оскільки ці відомості спростовані змістом Договору про надання транспортним послуг №01/04-24 від 01.04.2024р. та Актом здачі-приймання робіт №138 від 18.07.2024р., де саме ТОВ «БОЧКА ПЛЮС» (позивач у справі) за цим вантажним перевезенням є автомобільним перевізником, а тому саме позивач має нести відповідальність за порушення законодавства на транспорті, яке було виявлено актом №039954 від 18.07.2024р. (а.с.68-74).

Посилання позивача на те, що в силу вимог частини другої статті 77 КАС України обов`язок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Тобто, позивач ніяким чином не довів підстави заявленого ним позову.

Також і на противагу наданим копіям документів відповідачем, позивач жодних спростувань не навів та відповідних доказів не надав.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 20.06.2024р. у справі №400/249/23 у частині застосування приписів ст.77 КАС України, підлягає врахуванню адміністративним судом у даних правовідносинах згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваної постанови згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті вищевказаної постанови відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином судом не встановлено, а позивачем не підтверджено та не доведено жодними доказами, порушення відповідачем прав та інтересів позивача при прийнятті оспорюваної постанови, а тому у адміністративного суду підстави для її визнання протиправною та скасування відсутні.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, тому у задоволенні даного позову, позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 3028,00 грн. понесених згідно платіжної інструкції №1088 від 27.09.2024р.(а.с.5,10), суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову такі судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257- 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БОЧКА ПЛЮС» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №042139 від 18.09.2024р. - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва