Справа № 466/1192/25
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1192/25
Провадження № 2-а/466/93/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовської М.-О.П.

представника позивача адвоката Заремби В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

встановив:

05.02.2025 представник позивача Пукаляк Ю.Р., адвокат Заремба В.В., пред`явив в суд позовну заяву до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора 1 взвод 3 рота 2 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Василіва Назарія Степановича серія ЕНА №3941894 від 26.01.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст.121 КУпАП за те, що 26.01.2025р. о 20:34:34 год. в м.Львів, по проспект В. Чорновола, 67 керував транспортним засобом з задніми поворотниками червоного кольору та використовував їх, переобладнавши транспортний засіб, чим порушив вимоги ДСТУ 3649 від 2010 року, чим порушив п. 31.4.7 ПДР Інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Зазначає, що в самій оскаржуваній постанові серія ЕНА №3941894 від 26.01.2025 року, зокрема в п.7, відсутні посилання на будь-які докази, що до неї додаються, і підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст.121 КУпАП.

Оскаржувана постанова є необґрунтованою, рішення працівника поліції про накладення адміністративного стягнення на водія є непропорційним. Працівник поліції, який виніс постанову, не взяв до уваги логічних і обгрунтованих пояснень водія та навіть не намагався співставити своє рішення з ціллю, на досягнення якої воно могло би бути спрямоване, та негативними наслідками, яке воно принесло для позивача.

Вказану постанову вважає протиправною та просить суд її скасувати.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.(а.с.22)

27.03.2025р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заремба В.В. надав додаткові пояснення у справі. Просить скасувати постанову серія ЕНА №3941894 від 26.01.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а відповідне провадження закрити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Заремба В.В. адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та в додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом установлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» одним із основних повноважень поліції є вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні, адміністративні правопорушення.

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та або документів, що підтверджують відповідне право особи у випадку, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1-2 ст.7 КУпАП ); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, ОСОБА_1 був притягнутий інспектором поліції до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом з задніми поворотниками червоного кольору та використовував їх, переобладнавши транспортний засіб, чим порушив вимоги ДСТУ 3649 від 2010 року, відповідно порушив п. 31.4.7 ПДР.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відповідно до п. 24 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року - зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічний висновок також викладено у Постанові КАС ВС від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17.

Зокрема, частина 3 ст.283 КУпАП встановлює, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова - це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому в самій оскаржуваній постанові серія ЕНА №3941894 від 26.01.2025 року, зокрема в п.7, відсутні посилання на будь-які докази, що до неї додаються, і підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст.121 КУпАП.

Судом не здобуто, а відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 такого правопорушення.

Аргументи представника відповідача викладені у відзиві на позов, суд відхиляє, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами і як такі, що спростовані матеріалами позовної заяви та доказами.

Відповідно до. ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не представив суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не подав жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення ОСОБА_1 п. 31.4.7 ПДР України судом як доказ до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Аналогічну правову позицію у висловив Верховний Суд у своїй Постанові 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, де вказано, що "… саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення".

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, на підтвердження доводів, викладених у відзиві на позов, відповідачем приєднано матеріали відеофіксації з нагрудного реєстратора, а також вказано у відзиві, як на підставу правомірності винесення постанови, твердження про визнання позивачем своєї вини на місці зупинки.

Проте, як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17 (2-а/177/23/17) /адміністративне провадження № К/9901/34580/18/ сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

З додаткових пояснень представника позивача вбачається, що якщо суд прийде до висновку, що позивач дійсно керував транспортним засобом, який був обладнаний задніми покажчиками повороту червоного кольору (що є не доведеним), то у зв`язку з тим, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектор 1 взвод 3 рота 2 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенант поліції Василів Н.С. неправильно вказав в ній пункт Правил дорожнього руху, який порушив водій, зазначивши, що останній порушив п. 31.4.7, не передбачає такої технічні несправності, як переобладнання кольору задніх поворотників на червоний, як іншу технічну несправність з якою відповідно до встановлених правил експлуатація забороняється експлуатація транспортних засобів це є окремою підставою для скасування оскаржуваною постанови.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено права суду встановлювати інші обставини адміністративного правопорушення, ніж ті, що зазначені в протоколі, оскільки це б погіршувало становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із відеореєстратора патрульного автомобіля не вбачається, що позивач керував транспортним засобом з задніми поворотниками червоного кольору та використовував їх, переобладнавши транспортний засіб, на останньому лише зафіксовано рух транспортного засобу, про що підтвердив в судовому засіданні представник позивача. Проте, працівник поліції при розгляді справи не встановив всі обставини і факти, не з`ясував дані обставини та виніс оскаржувану постанову.

Окрім того, з відеозапису наданого представником відповідача, який було оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що відеозапис (Clip-0) який триває 13 хв. 18с. (з 20 год 32 хв.08с до 20 год. 45 хв. 26с) інспектором 1 взвод 3 рота 2 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенант поліції Василів Н.С. не було роз`яснено позивачу його права згідно ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП, а лише зачитано їх.

Згідно припису ч. 2 ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, особі яка притягається до відповідальності мають бути роз`яснені, її права і обов`язки, а не просто повідомлені.

Наказом МВС України від 07.11.2015 N 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 за N 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали відеофіксації, вважає недоведеним відповідачем належними, допустимими та достатніми, за стандартом доказування ЄСПЛ «поза розумним сумнівом», факт порушення позивачем п.31.4.7 ПДР України, та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відтак, беручи до уваги те, що будь-яких належних та допустимих доказів вчинення правопорушення позивачем суду не надано, а обов`язок доказування в даному випадку законом покладено на відповідача, то суд погоджується із позицією позивача, щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати у цій справі складаються з судового збору, який сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду в розмірі 605,60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, тому судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн. підлягають до стягнення з відповідача, який виступав у справі як суб`єкт владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 77,139, 194,205,211,217,229,241-246,250,255,286, 293, 295 КАС України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 взводу 3 роти 2 батальону Управлення патрульної поліції у Львівській області Василіва Н.С. серії ЕНА №3941894 від 26.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь ОСОБА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 01.04.2025.

Суддя В. В. Свірідова