Справа № 160/5780/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5780/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2024, (суддя суду першої інстанції Кучугурна Н.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/5780/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

01.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05.02.2024 №77 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 10.11.1982 по 11.03.1992;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу позивача період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 12.12.1994 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих періодів роботи та підприємницької діяльності, і вирішити питання про призначення пенсії з 30.01.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2024 ОСОБА_1 (позивач) звернулася до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05.02.2024 №77 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 18.09.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково. Визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05.02.2024 №77 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 10.11.1982 по 11.03.1992. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 30.01.2024, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області звернулось з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не має права на зарахування періоду з 10.11.1982 по 11.03.1992 до страхового стажу, оскільки в записах трудової книжки запис про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особи. Будь-які уточнюючі довідки позивачем не подавалися. Відтак, рішення відповідача про відмову в зарахування стажу є обґрунтованим, та підстави для його скасування відсутні.

ОСОБА_1 також звернулась з апеляційною скаргою в цій справі. Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову про задоволення позову в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що позивач зареєстрована ФОП з 1998 року по 30.06.2000 щонайменше має бути зарахований до стажу для умов призначення пенсії, оскільки позивач має відповідне свідоцтво про реєстрацію фізичною особою підприємцем. До 2012 року позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, мала всі необхідні документи та сплачувала податки, відтак відмова в зарахуванні стажу є протиправною.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2024 ОСОБА_1 (позивач) звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05.02.2024 №77 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні, з-поміж іншого, зазначено таке.

Дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 30.01.2024.

Пенсійний вік, визначений частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 60 років.

Вік заявниці 60 років.

Необхідний страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 31 рік.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки, мають особи, за наявності страхового стажу в період з 01.01.2027 по 31.12.2027 від 24 до 34 років.

Страховий стаж особи становить 11 років 6 місяців 12 днів, для визначення права 13 років 7 місяців 13 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано:

період роботи з 10.11.1982 по 11.03.1992, оскільки в записах трудової книжки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи;

для зарахування періоду роботи з 10.11.1982 по 11.03.1992 необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки заявниця не набула необхідного страховою стажу.

Позивач не погоджується з таким рішенням органу пенсійного фонду, вважає його протиправним, тому й звернулась з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч.1 ст.26).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року (ч.2 ст.26).

Як видно з паспорта ОСОБА_1 , позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 60-ти років позивач досягла у 2024 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинен мати щонайменше 31 рік страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно зі ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ Загальні положення Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 , копія якої додана до матеріалів справи, містить, зокрема, такі записи про періоди роботи позивача (мовою трудової книжки):

Днепровский НИИТМ

3) 10.11.1982 зачислена на должность апаратчика ХВО 1 розряда в ЄМО (пр.819/к 10.11.1982;

4) 07.09.1987 переведена на должность инспектора в канцелярию (пр.68/к от 07.09.87);

5) 11.03.1992 уволена в порядке перевода в МП Галактика по согласованию между руководителями, п.5 ст.36 КЗоТ Украины (пр.3894/к от 11.03.92).

В оскаржуваному рішенні орган пенсійного фонду вказав, що до страхового стажу не зараховано стаж з 10.11.1982 по 11.03.1992 відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_2 , оскільки в записах трудової книжки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи.

Суд зазначає, що згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (п.1.1);

- усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п.2.4.);

- відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (п.2.11.);

- після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.12);

- у графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства (п.2.14.);

- у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.4.1.).

Такі ж самі вимоги щодо заповнення трудових книжок містила й Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 Про трудові книжки працівників установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що період роботи позивача з 10.11.1982 по 11.03.1992 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди здійснення підприємницької діяльності з 12.12.1994 по 31.12.2003, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пп.1 п.3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

При цьому, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. б ч.1 ст.3 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом а частини третьої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 4 Порядку №637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом 4 підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є наявність документів про сплату страхових внесків (платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштовий переказ, інформація Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності) або дані індивідуальних відомостей про застраховану особу. В разі провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту, такі періоди підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту.

Позивач у позовній заяві стверджує, що у спірний у цій справі період з 12.12.1994 по 31.12.2003 позивач здійснювала підприємницьку діяльність та перебувала на спрощеній системі оподаткування.

У листі від 13.12.2023 №81519/6/04-36-24-11-13 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило, що згідно інформаційно-комунікаційних систем податкового органу, ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) перебувала на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Правобережна ДПІ (Центральний район м. Дніпра) як фізична особа підприємець з 12.12.1994 по 18.07.2014, стан платника податків 16 припинено (ліквідовано, закрито). В період з 01.01.2012 по 18.07.2014 знаходилась на загальній системі оподаткування обліку та звітності. Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884) затверджений Перелік типових документів, шо створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів. Відповідно до статей 269 та 292 Переліку № 578/5 термін зберігання документів (акти, довідки, відомості, платіжні реєстри, довіреності, листи)про надходження податків і зборів (обов`язкових платежів) у бюджети та державні цільові фонди та особових рахунків платників податків і зборів (обов`язкових платежів) становить 5 років. Згідно пункту 1.8 Наказу №578/5 строки зберігання типових документів на електронних носіях відповідають строкам зберігання аналогічних документів на паперових носіях. У листі зазначено, що надати інформацію щодо системи оподаткування ОСОБА_1 за період з 12.12.1994 по 31.12.2011 в ГУ ДПС у Дніпропетровській області не надається можливим, в зв`язку з її відсутністю в контролюючому органі.

Відповідно до отриманої на адвокатський запит в інтересах позивача відповіді від Державного архіву Дніпропетровської області від 21.02.2024 №К-469/0/217-24, в документах Державної податкової інспекції по Дніпропетровській області Головної державної податкової інспекції Міністерства фінансів України, м. Дніпропетровська (Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області Державної податкової адміністрації України, м. Дніпро), які є на зберіганні в Державному архіві Дніпропетровської області, відомостей щодо ФОП (фізичної особи підприємця), яка зареєстрована та перебувала на податковому обліку в ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, немає.

Доказів наявності спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, квитанцій про сплату фіксованого податку (доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ) протягом спірного періоду позивачем не надано та матеріали справи не містять, в тому числі й доказів надання їх до Пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії від 30.01.2024.

До матеріалів справи не надано доказів того, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 12.12.1994 по 31.12.2003, позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Суд зазначає, що сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження провадження підприємницької діяльності та сплати відповідних внесків, не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до її страхового стажу спірного періоду підприємницької діяльності.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи позовача, що період здійснення підприємницької діяльності щонайменше з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року підтверджується як страховий стаж незалежно від обраної системи оподаткування лише на підставі даних про реєстрацію як фізичної особи-підприємця, оскільки згідно з пп.1 п.3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV вказаний період ведення підприємницької діяльності може підтверджуватися довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, коли така діяльність здійснюється із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку, воднчочас, доказів ведення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування позивач до суду не надала.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, позивач не довела обґрунтованості своїх позовних вимог в наведеній частині, відтак підстави для їх задоволення відсутні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду, в межах доводів скарги відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 в адміністративній справі № 160/5780/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай