Справа № 200/7924/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року справа №200/7924/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 200/7924/24 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Звонарьова Валентина Вадимовича, звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 7 листопада 2024 року № 48 про відмову у призначенні їй пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

1 листопада 2024 року позивач через портал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 48 від 7 листопада 2024 року у призначенні пенсії позивачу відмовлено через відсутність необхідного, на думку відповідача, віку - 55 років.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на час звернення із заявою від 1 листопада 2024 року позивач мала право на призначення пенсії відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII в редакції до змін Законом України № 213-VII, так як досягла віку 50 років та має необхідні 20 років загального стажу та 10 років пільгового стажу.

В рішенні відповідач зазначив про наявність у позивача 27 років 10 місяців 28 днів, який обчислено в повному обсязі (в тому числі пільговий стаж за списком № 2 - 21 рік 8 місяців 16 днів, пільговий стаж роботи за списком № 1 2 роки 9 місяців 26 днів).

Позивач переконана, що має право на пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не Закону № 1058-ІV.

Посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року по зразковій справі № 360/3611/20 (а.с. 1-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 200/7924/24 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 48 від 7 листопада 2024 року про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення із урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України згідно з паспортом НОМЕР_1 від 11 квітня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 16-20).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, код , зареєстроване місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 72-74).

Як встановлено судом, 1 листопада 2024 року (у віці 50 років 3 місяці 7 днів) позивач звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 30, 34).

До заяви про призначення пенсії додала: анкету-опитування, копію паспорта громадянина України; РНКПП, копію трудової книжки НОМЕР_3 від 2 липня 1992 року; довідку про загальний стаж від 28 жовтня 2024 року № 03.03.01-1008/к; копію свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 2 серпня 1974 року; копію Диплому В № 628035 від 2 липня 1992 року, виданого ПТУ-3 м. Маріуполя Донецької області; витяг з ДРАЦС № 1 від 18 квітня 2014 року; копію довіреності № 01.01.98/16 від 1 грудня 2023 року; копія довіреності № 01.01.98/15 від 1 грудня 2023 року; довідку № 03.03.01-1005/к від 28 жовтня 2024 року про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; Витяг з наказу № 118 від 7 червня 1994 року Про затвердження результатів атестації робочих місць та витяг з наказу № 366 від 2 грудня 1999 року Про затвердження результатів атестації робочих місць; Витяг з наказу № 315тр від 28 вересня 2001 року Про затвердження результатів атестації робочих місць та витяг з наказу № 300 від 18 вересня 2006 року Про затвердження результатів атестації робочих місць; Витяг з наказу №351 від 21 грудня 2010 року Про затвердження результатів атестації робочих місць та витяг з наказу № 351 від 21 грудня 2010 року Про затвердження результатів атестації робочих місць; Витяг з наказу № 593 від 21 грудня 2015 року Про затвердження результатів атестації робочих місць; Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 18 квітня 2014 року; копію наказу від 1 березня 2022 року № 101 Про введення в дію нових печаток та штампів ПРАТ МК Азовсталь; копію наказу від 23 листопада 2022 року № 195 Про внесення змін у наказ № 101 від 1 березня 2022 року; повідомлення від 1 листопада 2024 року (про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації); довідку за реквізитами банківського рахунку АТ УНІВЕРСАЛ БАНК Картка платника податків; копію свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 30 грудня 2004 року; довідку № 03.03.01-1006/к від 28 жовтня 2024 року про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 16-45).

Згідно із записами у трудовій книжці серія НОМЕР_3 від 2 липня 1992 року, позивач ОСОБА_2 :

- з 1 вересня 1991 року по 2 липня 1992 року навчалась в ПТУ № 3 м. Маріуполя (запис № 1);

- з 6 липня 1992 року по 30 квітня 1993 року працювала в конвертерному цеху МК Азовсталь машиністом крана металургійного виробництва в/п 15+15тн № 63 шихтового двору, 4 розряду (записи №№ 2, 3);

- з 1 травня 1993 року по 31 жовтня 1996 року працювала в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва в/п 15/15 тн № 2 на шихтовому дворі 4 розряду (до 20 лютого 1996 року) (записи №№ 3, 4);

- з 1 листопада 1996 року по 30 червня 1998 року працювала (тимчасово) в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва в/п 15/16тн № 66 на шихтовому дворі 4 розряду (записи №№ 4, 5);

- з 1 липня 1998 року по 18 жовтня 2004 року працювала в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва в/п 15/15тн № 69 на шихтовому дворі 4 розряду (записи №№ 5, 6);

- з 19 жовтня 2004 року по 19 жовтня 2008 року працювала в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва в/п 15/15тн №66 на шихтовому дворі 4 розряду (записи №№ 6, 7);

- 20 жовтня 2008 року по 15 вересня 2014 року працювала в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва № 7 в/п 30/10тн шихтового двору 4 розряду (записи №№ 7, 8);

- з 16 вересня 2014 року по 11 липня 2017 року працювала в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва, зайнята на гарячих роботах, кран № 47, 48, 49 в/п 46т транспортно-оздоблювального відділення (записи №№ 8, 9);

(Жданівський Ордена Жовтневої революції и Ордена Трудового Червоного Прапора металургійний комбінат Азовсталь ім. С.Орджонікідзе перейменовано в Орендне підприємство Металургійний комбінат Азовсталь); Орендне підприємство Металургійний комбінат Азовсталь перетворено у Відкрите акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь на підставі наказу Голови Правління Генерального директора ВАТ МК Азовсталь № 250 від 1 жовтня 1996 року; Відкрите акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь змінено на ПАТ МК Азовсталь на підставі протоколу 1 чергових Загальних зборів акціонерів від 22 квітня 2011 року з 29 квітня 2011 року; ПАТ МК Азовсталь змінено на ПРАТ МК Азовсталь на підставі протоколу № 1 чергових Загальних зборів акціонерів від 26 квітня 2016 року № 1 (а.с. 25-27).

Відповідно до довідки № 03.03.01-1005/к від 28 жовтня 2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданої ПРАТ МК Азовсталь, позивач працювала повний робочий день в ПРАТ МК Азовсталь:

- з 6 липня 1992 року по 15 вересня 2014 року та виконувала роботи у цеху конверторному (виробництво сталі) за професією, посадою машиністи кранів металургійного виробництва, що передбачено Списком №2 розділ ІІІ підрозділ 2а код КП Позиція 2040200а-13792. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року; за професією, посадою машиністи кранів металургійного виробництва, що передбачено Списком №2 розділ ІІІ підрозділ 2а код КП Позиція 2040200а-13792. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року за професією, посадою машиністи кранів металургійного виробництва, що передбачено Списком № 2 розділ ІІІ підрозділ 2а код КП Позиція 3.2а. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року. За періодом з 6 липня 2992 року по 15 вересня 2024 року (весь період за списком № 2). Підстава: особиста картка, особові рахунки, штатний розпис, дані, наявні в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства, технологія виробництва. Додаткова інформація: робочі місця атестовано. Накази по комбінату №118 від 7 червня 1994 року (перша атестація), № 366 від 2 грудня 1999 року № 315 тр від 28 вересня 2001 року, № 300 від 18 вересня 2006 року № 351 від 21 грудня 2020 року (а.с. 37).

Відповідно до довідки № 03.03.01-1006/к від 28 жовтня 2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданої ПРАТ МК Азовсталь, позивач працювала повний робочий день в ПРАТ МК Азовсталь:

- з 16 вересня 2014 року по 11 липня 2017 року виконувала роботи у цеху конверторному (виробництво сталі) за професією, посадою машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 1 розділ ІІІ підрозділ 2а код КП Позиція 3.2а. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року; за професією, посадою машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком № 1 розділ ІІІ підрозділ 2а код КП Позиція 2040200а-13792. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24 червня 2016 року (а.с. 38).

Відповідно до довідки ПРАТ МК Азовсталь № 03.03.01-1008/к від 28 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 працювала в Приватному акціонерному товаристві Металургійний комбінат Азовсталь:

- 6 липня 1992 року Жданівський Ордена Жовтневої революції и Ордена Трудового Червоного Прапора металургійний комбінат Азовсталь ім. С. Орджонікідзе (цех Конвертерний), професія: машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (Наказ №106 від 3 липня 1992 року);

- 15 січня 1993 року Орендне підприємство Металургійний комбінат Азовсталь (цех Конвертерний), професія: машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (Наказ №26 від 4 лютого 1993 року):

- 1 травня 1993 року Відкрите Акціонерне Товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех Конвертерний), професія: машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (Наказ №55 від 1 травня 1993 року);

- 1 жовтня 1996 року Відкрите Акціонерне Товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех Конвертерний), професія: машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (Наказ №250 від 1 жовтня 1996 року);

- 1 листопада 1996 року Відкрите Акціонерне Товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех Конвертерний), професія: машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (Наказ №169 від 1 листопада 1996 року);

- 1 липня 1998 року Відкрите Акціонерне Товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех Конвертерний, дільниця підготовки лому), професія: машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (№ 63 68 г/п 50/ 10 т) (Наказ № 156 від 1 липня 1998 року);

- 19 жовтня 2004 року Відкрите Акціонерне Товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех конвертерний, скрапна дільниця) машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (№ 3 4 6 7 10 г/п30/Ют) (Наказ №234 від 19 жовтня 2004 року);

- 20 жовтня 2008 року Відкрите акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех конвертерний, скрапна дільниця) машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду(№ 3 4 6 7 10 г/п30/Ют) (Наказ №94 від 16 жовтня 2008 року);

- 29 квітня 2011 року Публічне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех конвертерний, транспортно-оздоблювальне відділення) машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду (№ 3 4 6 7 10 г/п30/Ют) Наказ №протокол №1 від 22 квітня 2011 року);

- 16 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь (цех конвертерний, оздоблювальне відділення) машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду зайнятість на гарячих роботах кран №47 48 49 г/п 46 т) (Наказ №143 від 16 вересня 2014 року);

- 6 травня 2016 року Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь транспортно-оздоблювальне відділення) машиніст крана металургійного виробництва 4 розряду) зайнятий на гарячих роботах кран №47 48 49 г/п 46 т (Наказ №протокол №1 від 26 квітня 2016 року), дата звільнення 11 липня 2017 року ст. 36 п.1 КЗпП України (за згодою сторін), наказ №21 від 11 липня 2017 року (а.с. 36).

За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії за віком від 1 листопада 2024 року була розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 1 листопада 2024 року області № 48 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Крім іншого, у рішенні зазначено наступне:

Вік заявниці - 50 років 3 місяці 7 днів.

Заяву про призначення пенсії подано засобом вебпорталу 1 листопада 2024 року.

За наданими документами страховий стаж складає 27 років 10 місяців 28 днів, який обчислено в повному обсязі (в тому числі, пільговий стаж роботи за списком № 2 - 21 роки 8 місяців 16 днів, пільговий стаж роботи за списком № 1 - 2 роки 9 місяців 26 днів).

Не працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону у зв`язку з не досягненням пенсійного віку 55 років та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за списком № 1 - 7 років 6 місяців (а.с. 47).

Відповідно до довідки РС-право від 1 листопада 2024 року, періоди роботи позивача зараховані до її страхового та пільгового стажу наступним чином:

- з 1 вересня 1991 року по 2 липня 1992 року навчання у вищих/середн.НЗ, зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 (0 років 10 місяців 2 дні);

- з 6 липня 1992 року по 6 червня 1999 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (Список № 2) (6 років 11 місяці 1день);

- з 7 червня 1999 року по 1 грудня 1999 року - зараховано до страхового стажу (0 років 5 місяців 25 днів);

- з 2 грудня 1999 року по 31 грудня 2003 року зараховано до страхового та пільгового стажу (Список № 2) (4 роки 1 місяць 0 днів);

- з 1 січня 2004 року по 15 вересня 2014 року зараховано до страхового та пільгового стажу (Список № 2) (10 років 8 місяців 15 днів);

- з 16 вересня 2014 року по 11 липня 2017 року зараховано до страхового та пільгового стажу (Список № 1) (2 роки 9 місяців 26 днів );

Всього: страховий стаж 25 років 10 місяців 9 днів;

пільговий стаж за Списком № 2 24 роки 6 місяців 12 днів; зниження ПВ за Робота за списком № 2 на: 5 років 0 місяців 0 днів (а.с. 46).

Будучи не згодною із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 1 листопада 2024 року області № 48 про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Судом першої інстанції зазначено, що питання зарахування/не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача певних періодів її трудового стажу в межах даної справи не є спірним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Закон № 1058-IV) принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, […].

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, були внесені зміни до Закону № 1058-IV, якими, окрім іншого, вказаний Закон було доповнено розділом XIV-1, у ст. 114 якого зазначено, що: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Цим же Законом викладено в новій редакції п. 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, відповідно до якої пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Отже, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) регулюється Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (з врахуванням змін та доповнень).

Разом із цим призначення громадянам пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за списком № 2) у період з 1 січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року врегульовувалось Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до ст. 12 № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно п. б ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, яка була чинною до 1 квітня 2015 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

2 березня 2015 року Верховною Радою України був прийнятий Закон Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VІІІ (набув чинності 1 квітня 2015 року), яким абз. 1 п. б ст. 13 Закону № 1788-XII викладено в редакції, відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, Законом № 213-VІІІ збільшено раніше передбачений п. б ст. 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти б - г ст. 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (п. 1 Рішення).

Згідно п. 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти б - г ст. 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення).

Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Рішенням Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, зміненим частково в мотивувальній частині постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, задоволено позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17 серпня 2020 року Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_3; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2020 року на підставі п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.

Згідно п. 119 даного рішення це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до п. 120 зазначеного рішення, обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач - особа, яка:

звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23 січня 2020 року з підстав, визначених ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення;

б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Отже, адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - є типовою справою відносно до адміністративної справи № 360/3611/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, прийнятої за результатом розгляду апеляційної скарги на Рішення Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, крім іншого зазначено, що на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Вказано, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах: перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Суд зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 8 листопада 2021 року Верховний Суд у постанові у справі № 580/492/21 вказав, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.

Враховуючи наведене, Велика Палата під час апеляційного перегляду справи № 360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не норми Закону № 1058-ІV.

Згідно із ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

На підставі викладеного вище суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду та висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 360/3611/20.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 48 від 7 листопада 2024 року про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах у зв`язку із не досягненням 55 років підлягає скасуванню внаслідок його протиправності.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд першої інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч.ч. 3, 4 цієї ж статті у разі скасування […] індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. […] суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями мають розумітись повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це такі повноваження, які надають адміністративному органу при прийнятті останнім рішення відповідно до чинного законодавства певний ступінь свободи, коли адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати (прийняти) один з кількох передбачених законом варіантів рішення.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Як встановлено судом, позивач згідно доданих до заяви від 1 листопада 2024 року документів має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (досягла необхідного віку, має необхідну кількість страхового та пільгового стажу).

Отже, прийняття судового рішення про призначення позивачу пільгової пенсії у зв`язку із наявністю необхідного пільгового стажу - не передбачає втручання суду в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 було не досягнення нею віку 55 років, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідне задовольнити позовні вимоги позивача і в цій частині та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 - із врахуванням вимог п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, а також із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 2018(746/15) № 1-р/2020.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 200/7924/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 200/7924/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв