Справа № 755/15826/24
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/131/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову ПН МКП 015520 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100, 00 грн від 04.09.2024 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Мурманськ, однак у 1994 році у віці 2-х років у зв`язку з розлученням батьків, разом з матір`ю та сестрою переїхала з Росії в Україну, місто Житомир, оскільки матір позивача там народилась і це було її домівкою. Матір позивача померла, коли позивачу було 12 років і ніхто не займався документами позивача. У віці 20-ти років позивач звернулася у м. Житомир задля оформлення своїх документів, однак позивачу пояснили, що вона спочатку повинна отримати паспорт РФ у посольстві в м. Київ. У 2012 році позивач отримала свій перший паспорт. 25.10.2021 у посольстві Росії в Україні позивач отримала новий паспорт та повинна була займатись оформлення документів для подальшого набуття громадянства України або імміграції в Україну, оскільки у позивача сестра - громадянка України, а матір народилась у м. Житомир, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» і сама позивачка з 1994 року мешкає в Україні, де закінчила школу, вчилась у професійному ліцеї тощо. Однак, 24.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення рф в Україну. Позивач все своє життя проживає в Україні, підтримує Україну та засуджує дії країни-агресора, у зв`язку з чим у країні походження на неї чекають переслідування.

Однак, 13.04.2023 позивача було затримано співробітниками Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та складено щодо неї протокол про адміністративне правопорушення, яке передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 5 100, 00 грн, а також рішення про примусове повернення від 13.04.2023. Позивач оплатила штраф у розмірі 5 100, 00 грн. У зв`язку з тим, що позивач вважає рішення про примусове повернення протиправним, позивач оскаржила його в установленому порядку до суду. Наразі справа перебуває на розгляді в Шостому апеляційному адміністративному суді (справа № 755/5702/23).

Окрім того, 27.04.2023 позивач особисто звернулась до відповідача з заявою про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак її заяву не прийняли та не зареєстрували, її не документували довідкою про звернення за захистом в Україні та не прийняли рішення про відмову у прийнятті заяви. У зв`язку з допущенням 27.04.2023 відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягала у неприйнятті відповідачем належно поданої заяви, позивач звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправної та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/19132/23 від 09.10.2023 позов задоволено та визнано протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області щодо неприйняття заяви та рішення за результатами розгляду заяви позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області прийняти заяву позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ Україні від 07.09.2011 №649 та надати рішення за результатами розгляду заяви.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/19132/23 від 22.08.2024 апеляційну скаргу відповідача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі за адміністративним позовом позивача до відповідача про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 - залишено без змін.

Так, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/19132/23 від 22.08.2024 встановлено: «Позивач 27.04.2023 звернулась до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ЦМУ ДМС з письмовим зверненням, в якому просила зафіксувати факт її звернення із заявою-анкетою про визнання біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту та розглянути вказану заяву. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що лист відповідача від 30.05.2023 № П-835/6/8010-23/8010.7.1.1/1812-23 у відповідь на заяву позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту за змістом та формою не може вважатися «рішенням про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» у розумінні Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а тому Управління допустило протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 27.04.2023 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У зв`язку з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/19132/23 від 22.08.2024, якою підтверджено законність рішення суду першої інстанції, яким зобов`язано відповідача прийняти заяву позивача, 04.09.2024 позивач звернулась до відповідача, а саме до управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції за адресою: м. Київ, узвіз Печерський, 19 для особистого подання заяви. Під час особистого візиту до Управління позивач повідомила про визнання судом протиправною бездіяльності відповідача, яка мала місце 27.04.2023, а також надала копію квитанції про оплату штрафу у розмірі 5 100,00 грн. Проте, 04.09.2024 співробітники Управління не прийняли заяву позивача і повідомили, що зможуть її прийняти лише після отримання позивачем повторно протоколу про адміністративне правопорушення.

04.09.2024 головний спеціаліст Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області Азімов Манучехр Хуштабахтович склав щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення ПР МКП 015583, за яке передбачена відповідальність відповідно до частини 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі протоколу відповідачем складено постанову ПН МКП 015520 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100, 00 грн. Основна позиція відповідача, зазначені в протоколі та оскаржуваній постанові, є те, що позивач порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва (головуючий суддя Арапіна Н.Є.) від 13.09.2024 відкрито провадження у даній справі, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу роз`яснено право у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати письмовий відзив на позов.

Копію вказаної ухвали суду відповідач отримав 27.09.2024.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва (головуючий суддя Катющенко В.П.) від 21.03.2025 справу прийнято до свого провадження, продовжено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, призначено розгляд справи на 01.04.2025.

Копію вказаної ухвали суду учасники справи отримали 21.03.2025.

Таким чином, суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 -172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до вимог ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно із ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Судом встановлено, що 13.04.2023 головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області Ковтуненко Т.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №012921, згідно із яким 13.04.2025 о 13:30 за адресою: м. Київ вул. Ольгинська, 3 виявлено громадянку російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 .

Постановою заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Петрова Д.В. серії ПН МКМ № 012878 від 13.04.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 100 гривень. З вказаної постанови вбачається, що 13.04.2025 о 13:30 за адресою: м. Київ вул. Ольгинська, 3 виявлено громадянку російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 .

28.04.2023 ОСОБА_3 сплатила штраф в сумі 5 100 грн.

13.04.2023 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Петровим Д.В. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №755/5702/23 від 18.11.2024, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2024 скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області від 13.04.2023 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поряд з цим, 27.04.2023 ОСОБА_3 звернулася із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, анкетою особи, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Листом від 30.05.2023 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області фактично відмовлено у прийнятті від ОСОБА_1 заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі № 320/19132/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та визнано протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київській області щодо неприйняття заяви та рішення за результатами розгляду заяви громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління ДМС України у м. Києві та Київській області прийняти заяву громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ Україні від 07.09.2011 №649 та надати рішення за результатами розгляду заяви.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/19132/23 від 22.08.2024, рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 залишено без змін.

В той же час, 04.09.2024 головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області Азімовим М.Х. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №015583, згідно із яким 04.09.2024 о 14:30 за адресою: м. Київ вул. Ольгинська, 3 виявлено громадянку російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_2 .

Постановою заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Петрова Д.В. серії ПН МКМ № 015520 від 04.09.2024 р.н., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 100 гривень. З вказаної постанови вбачається, що 04.09.2024 о 14:30 за адресою: м. Київ вул. Ольгинська, 3 виявлено громадянку російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 203 КУпАП перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено підстави за якими іноземці та особи без громадянства вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, а також підстави для видачі таким особам посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до ч.5 ст. 5 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яка на законних підставах тимчасово перебуває в Україні, і під час такого перебування в країні її громадянської належності чи попереднього постійного проживання виникли умови, зазначені в пунктах 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, внаслідок яких вона не може повернутися до країни свого походження і має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до закінчення строку перебування на території України.

Згідно із ч.1 ст. 7 вказаного Закону оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Відповідно до п. 3.2 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом МВС України

07.09.2011 № 649, зареєстрованих в МЮУ 05.10.2011 за № 1146/19884, у день отримання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає заявникові під підпис у журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до зазначеного журналу. Довідка видається строком на один місяць.

Довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

За вказаних обставин відповідач, після набрання рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 законної сили - 22.08.2024, яким його зобов`язано прийняти заяву громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ Україні від 07.09.2011 №649 та надати рішення за результатами розгляду заяви, мав видати позивачу Довідку про звернення за захистом в Україні, та відповідно у нього були відсутні правові підстави для притягнення 04.09.2024 позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав, оскільки ним не доведено правомірності своїх дій, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Згідно із приписами ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 255, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №015520 від 04.09.2024, винесену заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Петровим Д.В., відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 203 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: