Справа № 711/6846/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 711/6846/24 Суддя (судді) першої інстанції: Позарецька С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП № 083/24 від 26.08.2024.

Відповідно до клопотання позивача, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 16.10.2024, замінено неналежного відповідача начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_2 на належного відповідача Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства).

Свої позовні вимоги (остаточна редакція т.1 а.с. 97) ОСОБА_1 обґрунтував тим, що, постанова № 083/24 від 26.08.2024, яку ним отримано 28.08.2024, є незаконною та необґрунтованою. Так, позивач вважає себе невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП, оскільки у його діях (бездіяльності) відсутні подія і склад цього адміністративного правопорушення, вимоги ст. 188-15 КУпАП він не порушував. Крім того, зазначено, що ОСОБА_2 , як посадова особа, яка розглянула справу, вимог законодавства не дотримався, істотно їх порушив, неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права. Позивач вважає, що протокол від 09.08.2024 не мав права складати головний спеціаліст відділу державного нагляду (контролю) забезпечення судноплавства та контролю суден Управління ОСОБА_5, який не є особою, що визначена у п. 10 ч. ч. 1, 2 ст. 225, п. 3 ч. 2 ст. 255 КУпАП, оскільки такий протокол має право складати керівник територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського та внутрішнього водного транспорту, його заступники; державний інспектор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського та внутрішнього водного транспорту. Отже, протокол від 09.08.2024 № 0140, є неналежним і недопустимим доказом.

Позивач також зазначив, що справа про адміністративне правопорушення № ЧРК-0150 не містить належних і допустимих доказів, які підтверджують вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-15 КУпАП. Відповідні докази особою, яка склала протокол від 09.08.2024, долучено не було. Незважаючи на те, що у протоколі зазначається, що долучено відеозаписи з нагрудних камер, вони відсутні в адміністративній справі і не були долучені.

Також, у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 отримав примірник припису від 03.07.2024 №Ч-19/24 саме 03.07.2024, про те, що на судні відсутні судові документи, а саме свідоцтво судна внутрішнього плавання (класифікаційне свідоцтво); установлено термін виконання 03.10.2024; заборонена з 03.07.2024 експлуатація несамохідного земснаряду «Зірка Черкас», що створює загрозу життю і здоров`ю людей, до усунення порушень, указаних у приписі. Між тим, як вказує позивач, 09.08.2024 на земснаряді проводились технологічні роботи.

ОСОБА_1 зазначив про те, що він був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, але на розгляді справи був присутній його адвокат Нестеренко О.Ф., який зазначав, що справа підлягає до закриття провадженням з-за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На думку позивача, постанова від 26.08.2024 не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не зазначені докази винуватості ОСОБА_1 та відсутня оцінка доказів.

Позивач у позовній заяві зазначає, що начальник управління ОСОБА_2 незаконно, необґрунтовано і неправильно оцінив, як підтверджуючі вину докази, які не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-15 КУпАП. Сам по собі протокол від 09.08.2024 не може бути беззаперечним доказом. Крім того, під час розгляду адміністративної справи начальник управління ОСОБА_2 безпосередньо не досліджував матеріали справи.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2025 р. у задоволенні позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 083/24 від 26.08.2024 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.03.2025.

10.03.2025 до суду від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

19.03.2025 судове засідання було відкладено на 02.04.2025 задля належного повідомлення позивача про дату та час розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 02.04.2025 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління Адміністрації судноплавства ОСОБА_5 09.08.2024 відносно ОСОБА_1 (працює директором ТОВ «Черкаси кар`єр») складено протокол № 0140 за ч.2 ст.188-15 КУпАП про те, що 09.08.2024 об 11-30 судновласник несамохідного земснаряду «Зірка Черкас» ОСОБА_1 , повторно не виконав вимогу, що викладена у приписі №Ч-19/24 від 03.07.2024, а саме - заборону експлуатації несамохідного земснаряду «Зірка Черкас».

За поясненнями, які викладені у протоколі ОСОБА_1 - на земснаряді проводились технологічні роботи. Крім того, у протоколі ОСОБА_1 розписався про те, що йому роз`яснені норми ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, зазначено, що додаються докази: відеозаписи з нагрудних камер; протокол ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його підпис.

Відповідно до припису №Ч-19/24 від 03.07.2024, винесеного заступником начальника Управління - начальником відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , - з 03.07.2024 по 03.07.2024 проведено перевірку стану дотримання вимог нормативних актів щодо безпеки судноплавства у несамохідний земснаряд «Зірка Черкас» і, відповідно до Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого постановою КМУ від 06.03.2022 №212, запропоновано усунути порушення та недоліки для безпечної експлуатації судна: на судні відсутні суднові документи, а саме свідоцтво судна внутрішнього плавання (класифікаційне свідоцтво) у строк до 03.10.2024. Заборонено з 03.07.2024 експлуатацію несамохідного земснаряда «Зірка Черкас», що створює загрозу життю та здоров`ю людей, до усунення порушень, указаних у п.1 припису. За невиконання заборонного припису несе відповідальність ОСОБА_1 . Даний припис отриманий ОСОБА_1 03.07.2024, про що свідчить його підпис. Припис не оскаржувався.

За повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлено 21.08.2024, про що свідчить його розписка.

Постановою №083/24 від 26.08.2024, винесеною начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_2, - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 188-15 КУпАП за те, що він, як власник несамохідного судна (земснаряд) «Зірка Черкас» 09.08.2024 не виконав вимогу, що викладена у приписі №Ч-19/24 від 03.07.2024, а саме - заборону експлуатації несамохідного земснаряду «Зірка Черкас», що створює загрозу життю та здоров`ю людей, складеного заступником начальника Управління - начальником відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління ОСОБА_3 , чим не виконав вимоги посадової особи та повторно протягом року порушив ч.2 ст. 188-15 КУпАП, та, який зазначив власноруч у протоколі № 0140 від 09.08.2024, що на земснаряді проводились технологічні роботи. Крім того, у постанові зазначено, що поясненнями адвоката Нестеренка О.Ф. , - справа підлягає закриттю за обставин, що, нібито, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до цієї постанови, щодо ОСОБА_1 накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн. 00коп.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що постановою №014/24 від 11.04.2024 (протокол №0087 від 04.04.2024 щодо події, яка мала місце 04.04.2024), винесеною начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_2, - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-15 КУпАП і накладено штраф у розмірі 1020 грн. 00 коп.

Ця постанова набрала законної сили і виконана ОСОБА_1 , про що свідчить платіжна інструкція №1668 від 15.04.2024 (оплата штрафу у розмірі 1020грн. 00коп. згідно із постановою №014/24 від 11.04.2024).

За даними листа Державного підприємства «Класифікаційне товариство регістр судноплавства» від 15.11.2024 №69885/0/7-24, - 04.07.2024 Регістр отримав заявку на проведення первісного та докового огляду судна. Станом на 15.11.2024, відповідно до виробничих баз Регістру, несамохідний земснаряд «Зірка Черкас» під технічним наглядом Регістру не знаходиться, Регістрового номеру та класу Регістра не має, класифікаційних документів Регістру не отримувало.

Наведене і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідач надав до суду належні і допустимі, у розумінні КАС України, докази, які беззаперечно підтверджують правомірність винесення оскаржуваної постанови від 26.08.2024 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, що посягає на встановлений порядок управління, у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн, постанова від 26.08.2024 відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги. Апелянт вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даного спору, порушив принцип верховенства права, не прийнявши до уваги доводи позовної заяви як щодо відсутності факту самого порушення, так і щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо неналежного суб`єкта, який уповноважений на розгляд справи, відсутність доказів порушення, підстав для перевірки тощо. Підстави позову та доводи позивача не були належним чином оцінені згідно норм ст. 90 КАС України, що призвело до неправильного вирішення спору.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За невиконання законних вимог посадових осіб органів морського і внутрішнього водного транспорту щодо усунення порушень законодавства з безпеки на морському та внутрішньому водному транспорті та державної реєстрації суден, надання їм недостовірної інформації, створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 188-15 КУпАП.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті передбачає адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП.

Як передбачено ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Відповідно до ст. 3 п. 7 розділу І Посадової інструкції, затвердженої Головою Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Є. Ігнатенка від 15.07.2024, з якою ОСОБА_5 (головний спеціаліст відділу державного нагляду (контролю) за безпеку судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління) ознайомлений 23.07.2024, на останнього покладені обов`язки складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про порушення вимог законодавства про внутрішній водний транспорт. У випадках, встановлених законодавством, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 п. 10 ст. 225 КУпАП, органи морського і внутрішнього водного транспорту розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил охорони порядку і безпеки плавання на морському і внутрішньому водному транспорті, правил користування морськими суднами та суднами внутрішнього плавання, правил охорони порядку і безпеки плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил випуску судна у плавання або допуск до керування судном осіб, які не мають відповідного документа, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, в акваторії морського порту, правил реєстрації суден, правил користування малими, спортивними суднами та водними мотоциклами, правил безпечної експлуатації баз для стоянки малих суден, правил пожежної безпеки на морському і внутрішньому водному транспорті, допуск до керування морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом осіб, які перебувають у стані сп`яніння, передачу керування судном особі, яка перебуває у стані сп`яніння, керування річковими, малим, спортивним судном або водним мотоциклом судноводіями у стані сп`яніння, у тому числі вчинене особами, які не мають права керування плавучими засобами, ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, недопуск на судна внутрішнього водного плавання посадових осіб, уповноважених на проведення перевірок суден, перевезення ручної поклажі понад установлені норми морським і внутрішнім водним транспортом, безквитковий проїзд на суднах морського і внутрішнього водного транспорту, порушення порядку провадження господарської діяльності (у частині порушення порядку провадження господарської діяльності у сферах морського і внутрішнього водного транспорту), невиконання законних вимог посадових осіб органів морського і внутрішнього водного транспорту (статті 114, 115, 116, 116-1, 116-2, 116-3, 118, 118-1, частина перша статті 120, частина третя статті 129, частина перша статті 134, абзац десятий статті 135, стаття 164 (у частині порушення порядку провадження господарської діяльності у сферах морського і внутрішнього водного транспорту), стаття 188-15 цього Кодексу). Від імені органів морського і внутрішнього водного транспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, - за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 188-15 цього Кодексу, - керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського та внутрішнього водного транспорту, його заступники, керівник територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського та внутрішнього водного транспорту, його заступники, капітан морського порту, його заступники.

Як передбачено ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Крім того, за п. 3 ч. 2 цієї статті КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати, зокрема, - державний інспектор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського та внутрішнього водного транспорту (частини четверта, п`ята, шоста, сьома, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 114, частини перша, п`ята, шоста статті 116-2, частини четверта-шоста статті 116-3, статті 118, 118-1, частина третя статті 129, стаття 164 (у частині порушення порядку провадження господарської діяльності у сферах морського і внутрішнього водного транспорту), стаття 188-15).

Так, Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства.

Адміністрація судноплавства у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також діє на підставі Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 212.

Адміністрація судноплавства здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Положення про Черкаське міжрегіональне управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України № В-5-25, затвердженого наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №148 від 15.05.2024, Черкаське міжрегіональне управління є самостійним структурним підрозділом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства). Управління утворено з метою реалізації державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту у межах компетенції, організації ефективного та безпечного використання внутрішніх водних шляхів для судноплавства.

Зокрема, Управління відповідно до покладених на нього завдань: здійснює в межах повноважень, передбачених законом, регулювання судноплавства на внутрішніх водних шляхах; в межах повноважень забороняє плавання або експлуатацію судна у випадках, установлених Законом України «Про внутрішній водний транспорт»; в межах повноважень здійснює державний нагляд за безпекою судноплавства на внутрішніх водних шляхах, за додержанням річковими портами (терміналами), іншими суб`єктами внутрішнього водного транспорту вимог законодавства щодо безпеки судноплавства; перевіряти в робочий час суб`єктів господарювання, юридичних і фізичних осіб з питань, що належать до компетенції Управління; видавати в установленому порядку обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків, пов`язаних з порушенням правил безпеки на транспорті; забороняти експлуатацію плавучих транспортних засобів, виконання робіт та надання послуг; надсилати в установленому законодавством порядку матеріали про порушення вимог нормативно-правових актів до відповідних органів для вирішення питання щодо притягнення винних осіб до адміністративної або кримінальної відповідальності тощо.

Закон України "Про внутрішній водний транспорт" від 03.12.2020 № 1054-IX, визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування внутрішнього водного транспорту і спрямований на створення сприятливих умов для його розвитку, задоволення потреб громадян у доступних, якісних та безпечних перевезеннях.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону № 054-ІХ, внутрішній водний транспорт - вид транспорту, до якого належать судна, суб`єкти господарювання, що здійснюють та забезпечують перевезення переважно внутрішніми водними шляхами вантажів, пасажирів, багажу і пошти, використовуються для рибогосподарської діяльності, надають інші послуги з використанням суден внутрішнього плавання, забезпечують судноплавство на внутрішніх водних шляхах, утримують об`єкти інфраструктури внутрішніх водних шляхів, здійснюють навігаційно-гідрографічне забезпечення судноплавства.

За змістом п. 66 ч. 1 ст. 1 Закону №1054-ІХ, судно внутрішнього плавання - річкове судно або судно змішаного плавання довжиною 20 метрів і більше або судно, добуток довжини, ширини та осадки якого становить об`єм у 100 кубічних метрів і більше, буксири і штовхачі, призначені для ведення складу таких суден чи плавучого обладнання, а також пасажирські судна і плавуче обладнання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 27 Закону № 1054-ІХ, судно (склад суден) допускається до плавання внутрішніми водними шляхами за умови його відповідності встановленим національним законодавством або міжнародними договорами України вимогам щодо безпеки судноплавства, охорони навколишнього природного середовища, до належного рівня підготовки, комплектування і кваліфікації членів екіпажу, наявності безпечних умов для життя та здоров`я пасажирів і членів екіпажу та за наявності відповідних чинних суднових документів і документів членів екіпажу.

Ідентифікація судна внутрішнього плавання здійснюється за назвою та унікальним європейським ідентифікаційним номером судна, які присвоюються і наносяться на судно у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту, відповідно до міжнародних договорів України та з урахуванням вимог законодавства Європейського Союзу.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону № 1054-ІХ, кожне судно може мати лише один унікальний європейський ідентифікаційний номер судна, який залишається незмінним протягом усього строку його експлуатації.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону № 1054-ІХ, реєстрація суден внутрішнього плавання здійснюється у Державному судновому реєстрі України. Під час першої реєстрації судну внутрішнього плавання, якому на момент реєстрації в Україні не присвоєно унікальний європейський ідентифікаційний номер, присвоюється такий ідентифікаційний номер, відомості про який вносяться до свідоцтва судна внутрішнього плавання чи тимчасового свідоцтва судна внутрішнього плавання, до свідоцтва про право плавання під Державним Прапором України або свідоцтва про тимчасове право плавання під Державним Прапором України.

Унікальний європейський ідентифікаційний номер судна не змінюється протягом усього строку експлуатації судна.

Органи та умови реєстрації суден внутрішнього плавання у Державному судновому реєстрі України встановлюються Кодексом торговельного мореплавства України та цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Кодексу торговельного мореплавства України, реєстрація морських суден і суден внутрішнього плавання у Державному судновому реєстрі України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського транспорту. Реєстрація судна у Державному судновому реєстрі України засвідчується свідоцтвом про право плавання під Державним Прапором України (судновий патент), яке видається безстроково, або свідоцтвом про тимчасове право плавання під Державним Прапором України, а також свідоцтвом про право власності на судно, яке видається безстроково.

За ст. 23 Кодексу торговельного мореплавства України, судно може бути допущене до плавання тільки після того, як буде встановлено, що воно задовольняє вимоги безпеки мореплавства, охорони людського життя і навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про внутрішній водний транспорт», на українському судні внутрішнього плавання з екіпажем, плавучому обладнанні під час його експлуатації повинні бути такі суднові документи: свідоцтво про право власності на судно (копія); свідоцтво про право плавання під Державним Прапором України (судновий патент) або свідоцтво про тимчасове право плавання під Державним Прапором України; класифікаційне свідоцтво (у випадках, передбачених законом); свідоцтво судна внутрішнього плавання або тимчасове свідоцтво судна внутрішнього плавання.

Свідоцтво про право плавання під Державним Прапором України (свідоцтво про тимчасове право плавання під Державним Прапором України), свідоцтво про право власності видаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері внутрішнього водного транспорту, за формою, що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту.

Класифікаційне свідоцтво видається класифікаційним товариством, обраним судновласником, за формою, що встановлюється правилами цього класифікаційного товариства. Строк дії класифікаційного свідоцтва визначається класифікаційним товариством відповідно до його правил.

Свідоцтво судна внутрішнього плавання або тимчасове свідоцтво судна внутрішнього плавання, додаткове свідоцтво судна внутрішнього плавання видаються визнаним класифікаційним товариством, обраним судновласником, від імені держави за результатами технічного огляду.

Порядок здійснення технічного нагляду за суднами розробляється з урахуванням міжнародних договорів України та затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту.

Судно внутрішнього плавання може мати лише одне чинне свідоцтво судна внутрішнього плавання або тимчасове свідоцтво судна внутрішнього плавання.

Строк дії свідоцтва судна внутрішнього плавання визначається відповідно до порядку здійснення технічного нагляду за суднами та не може перевищувати 10 років, крім свідоцтв пасажирських і високошвидкісних суден, суден, що перевозять небезпечні вантажі, строк дії яких не може перевищувати п`ять років.

У випадках, визначених законодавством, строк дії свідоцтва внутрішнього плавання (крім тимчасового свідоцтва внутрішнього плавання) може бути подовжений визнаним класифікаційним товариством, яке видало таке свідоцтво, на строк до шести місяців без проведення технічного огляду, про що зазначається у свідоцтві судна внутрішнього плавання.

У випадках, передбачених порядком здійснення технічного нагляду за суднами, що розробляється та затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту, з урахуванням міжнародних договорів України, допускається видача суднам внутрішнього плавання та плавучим спорудам тимчасового свідоцтва судна внутрішнього плавання.

Визнане класифікаційне товариство анулює свідоцтво судна внутрішнього плавання у разі виявлення невідповідності судна технічним вимогам, встановленим законодавством.

У випадках, передбачених законодавством, визнане класифікаційне товариство відмовляє у видачі або поновленні свідоцтва судна внутрішнього плавання.

Згідно з ч. ч. 5-7 ст. 31 Закону № 1054-ІХ, форма, порядок видачі, подовження строку дії, поновлення, заміни та анулювання свідоцтва судна внутрішнього плавання і тимчасового свідоцтва судна внутрішнього плавання встановлюються порядком здійснення технічного нагляду за суднами.

Відповідно до норм ч. 6 ст. 31 Закону України «Про внутрішній водний транспорт», класифікаційне свідоцтво видається класифікаційним товариством, обраним судновласником, за формою, що встановлюється правилами цього класифікаційного товариства. Строк дії класифікаційного свідоцтва визначається класифікаційним товариством відповідно до його правил.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внутрішній водний транспорт», передбачено, що на українських суднах внутрішнього плавання, зареєстрованих у Державному судновому реєстрі України до набрання чинності цим Законом, до 31 грудня 2035 року допускається відсутність свідоцтва судна внутрішнього плавання, за умови наявності чинного класифікаційного свідоцтва.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено можливість українських суден внутрішнього плавання до 31 грудня 2035 року не мати свідоцтва судна внутрішнього плавання, за умови наявності чинного класифікаційного свідоцтва.

Відповідно до п. 3.1. розділу III Інструкції про огляд суден, які здійснюють плавання (експлуатуються) на внутрішніх водних шляхах України, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 19.04.2001 за № 225 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 22.12.2015 № 549), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.02.2016 за №170/28300, інспектор повинен заборонити вихід судна у плавання до усунення порушень у разі відсутності чинних суднових документів.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що є необґрунтованими доводи сторони позивача про те, що головний спеціаліст ОСОБА_5 не мав права складати та оформляти протокол від 09.08.2024 № 0140 щодо ОСОБА_1 , враховуючи обсяг його повноважень, відповідно до посадової інструкції, яка була чинна на час події та норми ч. 2 ст. 255 КУпАП. Крім того, начальник Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_2, також є уповноваженою особою, у розумінні положень Закону України «Про внутрішній водний транспорт», Положення про Черкаське міжрегіональне управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, ст. 225 КУпАП, - особою щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатами чого ним була винесена постанова від 26.08.2024.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду даного спору було враховано й те, що при перегляді відеозаписів, наданих стороною відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при складанні відносно нього 09.08.2024 вказаного протоколу, він був ознайомлений зі змістом ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить і його підпис у згаданому протоколі. Також ним були надані пояснення по суті події, які відображені у цьому ж протоколі: «На земснаряді проводились технологічні роботи».

За дослідженими матеріалами справи, ОСОБА_1 був обізнаний із приписом №Ч-19/24 від 03.07.2024 ще 03.07.2024, про що свідчить його розписка про отримання до виконання припису стосовно заборони з 03.07.2024 експлуатації несамохідного земснаряда «Зірка Черкас» та про постановлення відносно нього 11.04.2024 постанови №014/24 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-15 КУпАП, враховуючи той факт, що ним, на виконання цієї постанови, був сплачений штраф у розмірі 1020 грн. 00 коп., відповідно до платіжного документу від 15.04.2024.

Отже, як правильно виснував суд першої інстанції, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП, відповідно до постанови від 26.08.2024 визначена правильно.

Також, з матеріалів справи слідує й те, що ОСОБА_1 був ознайомлений про час, дату та місце розгляду адміністративної справи і при цьому участь брав його адвокат Нестеренко О.Ф., враховуючи відомості, які викладені у постанові №083/24 від 26.08.2024.

Тож, порушення процедури в цій частині не вбачається, а доводи позовної заяви та апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

09.08.2024 несамохідний земснаряд «Зірка Черкас», судновласником якого є ОСОБА_1 , експлуатувався на водах річки Дніпро, незважаючи на заборону, встановлену приписом №Ч-19/24 від 03.07.2024, зокрема, при відсутності класифікаційного свідоцтва. Про зазначене свідчать і дані листа від 15.11.2024 Державного підприємства «Класифікаційне товариство регістр судноплавства України» про те, що станом на 15.11.2024 відповідно до виробничих баз Регістру несамохідний земснаряд «Зірка Черкас» під технічним наглядом Регістру не знаходиться, Регістрового номеру та класу Регістра не має, класифікаційних документів Регістру не отримувало.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судно має всі необхідні документи, не знайшли свого підтвердження та не підтверджуються доказово.

Крім того, при перегляді відеоматеріалів, наданих стороною відповідача, щодо події (файл 00S4884__0087А), яка мала місце 09.08.2024 (про відеозаписи з нагрудних камер вказано і у протоколі від 09.08.2024 №0140) судом першої інстанції досліджено, що несамохідний земснаряд «Зірка Черкас» експлуатувався: земснаряд був у рейсі, чути гучну роботу двигунів, видно дим з вихлопних труб та видно, як відбувається саме робочий цикл цього земснаряда, зафіксовано працюючий на судні екіпаж, під час розмови із працівниками, присутніми на судні та членами екіпажу, на пропозицію представника відповідача надати класифікаційне свідоцтво чи інші документи на право експлуатації земснаряда, такі надані не були. Крім того, ні на час розгляду адміністративної справи, ні в судовому засіданні позивачем та представником так і не були наведені обставини стосовно його заперечень проти висновків, викладених у постанові від 26.08.2024 про експлуатацію несамохідного земснаряда та не надані докази про те, що ж ОСОБА_1 розуміє під поняттям, як він зазначив у протоколі від 09.08.2024: «…проводились технологічні роботи», щоби давало підстави вважати, що експлуатація земснаряда все ж таки не здійснювалася.

Апеляційна скарга належного спростування встановлених судом першої інстанції обставин не містить.

Крім того, слід врахувати й те, що у протоколі №0140 від 09.08.2024 зазначено, що протоколу додаються відеозаписи. На звернення начальника управління ОСОБА_2 від 13.08.2024, - 19.08.2024 начальником Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції О. Кокоба до Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України були надані відеозаписи факту фіксації події, яка мала місце 09.08.2024 в ході відпрацювання акваторії Кременчуцького водосховища, інспектором роти РОВО УПП в Черкаській області ДПП на електронному носії.

Тобто, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, дані обставини свідчать про те, що станом на час розгляду адміністративної справи 26.08.2024, відповідні відеозаписи були наявні у начальника управління ОСОБА_2, як уповноваженої особи на розгляд такої справи, і він з ними був ознайомлений.

Протилежного, апеляційна скарга не містить, відповідно, позивачем не доведено обставини про те, що докази у вигляді відеоматеріалів, були відсутні і отримані відповідачем у незаконний спосіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, під час розгляду даного спору в суді, надав до суду належні і допустимі, у розумінні ст. 72 КАС України, докази, які підтверджують правомірність винесення оскаржуваної постанови від 26.08.2024 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, що посягає на встановлений порядок управління, у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається. Процедурних порушень, які б мали вплив на законність та обґрунтованість самої постанови, не встановлено, а апелянтом не наведено з посиланням на відповідні докази.

Щодо посилань представника апелянта у судовому засіданні на заявленняв суді першої інстанції відводу складу суду, в задоволенні якого було безпідставно відмовлено, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши такі доводи, зазначає, що вказане клопотання було розглянуто по суті, при цьому, доводи сторони позивача фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду, що за приписами ч. 4 ст. 36 КАС України, не є підставою для відводу складу суду від розгляду справи.

У частині доводів представника апелянта про неможливість проведення відповідачем перевірки за встановлених постановою Каббінету Міністрів України № 303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану», колегія суддів їх відхиляє, позаяк, за п. 1 постанови, припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", проте, у даному випадку, мало місце не перевірка суб`єкта господарювання у розумінні Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виявлено порушення безпеки судноплавства, за що, відповідаьність передбачена КУпАП.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності, однак, не містять обґрунтування у чому саме полягає помилковість висновків суду першої інстанції чи порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору, як і не містять спростувань встановленим судом обставинам, з наданням доказів, які б спростовували їх достовірність.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України.

Судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 250, 286, 272, 315, 316 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2025 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко