Справа № 160/34921/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
31.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 з дня виникнення права на призначення пенсії за віком, з 21.08.2024 року, до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982р.: з 10.08.1982р. по 09.12.1982р. (запис №1-№2); з 03.01.1983р. по 08.10.1985р. (запис №3-№4);з 29.10.1985р. по 16.04.1986р. (запис №5-№6); з 18.08.1986p.no 11.10.1986р. (запис №7-№8); з 18.06.1987р. по 28.09.1987р. (запис №9-№10); з 27.07.1988р. по 30.12.1988р. (запис №11-№12); з 20.01.1989р. по 18.09.1990р. (запис №13-№17); з 19.03.1991р. по 03.06.1992р. (запис №18-№20); з 18.01.1993р. по 30.03.1994р. (запис №21-№22); з 25.11.1997р. по 31.12.1997р. (запис №23-№24); з 08.11.2000р. по 04.08.2001р. (запис №25-№26);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням на день виникнення права на призначення пенсії за віком, з 21.08.2024 року, до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982р.: з 10.08.1982р. по 09.12.1982р. (запис №1-№2); з 03.01.1983р. по 08.10.1985р. (запис №3-№4);з 29.10.1985р. по 16.04.1986р. (запис №5-№6); з 18.08.1986p.no 11.10.1986р. (запис №7-№8); з 18.06.1987р. по 28.09.1987р. (запис №9-№10); з 27.07.1988р. по 30.12.1988р. (запис №11-№12); з 20.01.1989р. по 18.09.1990р. (запис №13-№17); з 19.03.1991р. по 03.06.1992р. (запис №18-№20); з 18.01.1993р. по 30.03.1994р. (запис №21-№22); з 25.11.1997р. по 31.12.1997р. (запис №23-№24); з 08.11.2000р. по 04.08.2001р. (запис №25-№26).
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням їй протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 10.08.1982 року по 09.12.1982 року, з 03.01.1983 року по 08.10.1985 року, з 29.10.1985 року по 16.04.1986 року, з 18.08.1986 року по 11.10.1986 року, з 18.06.1987 року по 28.09.1987 року, з 27.07.1988 року по 30.12.1988 року, з 20.01.1989 року по 18.09.1990 року, з 19.03.1991 року по 03.06.1992 року, з 18.01.1993 року по 30.03.1994 року, з 25.11.1997 року по 31.12.1997 року, з 08.11.2000 року по 04.08.2001 року у зв`язку із наявністю недоліків заповнення трудової книжки стосовно даних періодів та відсутністю сплати страхових внесків. Позивач зауважив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, що неодноразова підтверджував Верховний Суд. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
03.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
20.01.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
Як встановлено судом, відповідачем-2 не додано до відзиву доказів надіслання відзиву з додатками іншим учасникам справи.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі 03.01.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Відповідач-1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, як і заяви про визнання позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
27.09.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також у вказаному рішенні зазначено, що періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.08.1982 року зараховано до страхового стажу частково у зв`язку із відсутністю на титульній сторінці трудової книжки печатки та періоди роботи взято частково згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім цього у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 06 років 10 місяців 03 дні, при необхідному 31 рік.
З форми РС-право, яка наявна в пенсійній справі позивача, вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано наступні періоди: з 01.09.1979 року по 29.06.1982 року, з 01.01.1998 року по 30.06.1999 року, з 01.08.1999 року по 07.08.2000 року, з 01.02.2002 року по 31.05.2002 року, з 27.08.2002 року по 23.05.2003 року та з 11.02.2004 року по 30.06.2004 року.
Непогоджуючись із непризначенням пенсії за віком, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача містяться наступні записи щодо спірних періодів (далі мовою оригіналу):
- 10.08.1982 року принята старшим продавцом продовольственного магазина №32;
- 09.12.1982 року уволена по разрешению МЧМ УССР;
- 03.01.1983 року принята комплектовщиком;
- 08.10.1985 року уволена по ст.38 КЗоТ УССР по собственному желанию;
- 29.10.1985 року принята на Никопольскую МХ ЦПП на должность старшего бухгалтера;
- 16.04.1986 року уволена по ст.38 КЗоТ УССР;
- 18.08.1986 року принята в торг младшим продавцом;
- 11.10.1986 року уволена из торга по ст.38 КЗоТ УССР;
- 18.06.1987 року принята на склад комплектовщиком готово продукции отдела сбыта старшим приёмщиком груза и багажа;
- 28.09.1987 року уволена с завода согласно ст.38 КЗоТ УССР по уходу за ребенком до 8 летнего возраста;
- 27.07.1988 року принята диспетчером отдела перевозок;
- 30.12.1988 року уволена по собственному желанию по ст.38 КЗоТ УССР;
- 20.01.1989 року принята на должность старшего бухгалтера отдела расчетно-кассового обслуживания;
- 18.09.1990 року уволена по собственному желанию ст.38 КЗоТ УССР по уходу за ребенком до 8 летнего возраста;
- 19.03.1991 року принята временно в учетно-операционный отдел на должность экономиста ІІ категории;
- 03.06.1992 року уволена по собственному желанию ст.38 КЗоТ Украины;
- 18.01.1993 року принята на должность бухгалтера материального отдела;
- 30.03.1994 року уволена по ст.38 КЗоТ Украины по уходу за ребенком до 14 лет;
- 25.11.1997 року принята в ш/с «Рассвет» бухгалтером пекарни;
- 07.08.2000 року уволена по ст.40 п.1 КЗоТ Украины (ликвидация предприятия);
- 08.11.2000 року назначено выплату пособия по безработице в соответствии с п.1 ст.26 Закона Украины «О занятости населения»;
- 04.08.2001 року прекращена выплата пособия по безработице в соответствии с п.1 «з» ст.30 Закона Украины «О занятости населения».
Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що фактично відповідачем-2 оскаржуваним рішенням не зараховано періоди роботи позивача з 10.08.1982 року по 09.12.1982 року, з 03.01.1983 року по 08.10.1985 року, з 29.10.1985 року по 16.04.1986 року, з 18.08.1986 року по 11.10.1986 року, з 18.06.1987 року по 28.09.1987 року, з 27.07.1988 року по 30.12.1988 року, з 20.01.1989 року по 18.09.1990 року, з 19.03.1991 року по 03.06.1992 року, з 18.01.1993 року по 30.03.1994 року, з 25.11.1997 року по 31.12.1997 року у зв`язку з наявністю недоліків при заповненні трудової книжки, а саме: відсутністю печатки на титульній сторінці трудової книжки.
Суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів відповідачами до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при зарахуванні періодів роботи позивача до страхового стажу.
Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржуваним рішенням протиправно не враховано позивачу до страхового стажу періоди роботи з 10.08.1982 року по 09.12.1982 року, з 03.01.1983 року по 08.10.1985 року, з 29.10.1985 року по 16.04.1986 року, з 18.08.1986 року по 11.10.1986 року, з 18.06.1987 року по 28.09.1987 року, з 27.07.1988 року по 30.12.1988 року, з 20.01.1989 року по 18.09.1990 року, з 19.03.1991 року по 03.06.1992 року, з 18.01.1993 року по 30.03.1994 року, з 25.11.1997 року по 31.12.1997 року.
Щодо періоду роботи позивача з 08.11.2000 року по 04.08.2001 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як встановлено судом, позивач в період з 08.11.2000 року по 04.08.2001 року отримувала допомогу по безробіттю.
В свою чергу фактично підставою для незарахування означеного періоду роботи позивача до страхового стажу слугував факт відсутності сплати страхових внесків протягом означеного періоду.
Суд зазначає, що згідно абз.3 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV період отримання допомоги по безробіттю включається до страхового стажу та вказаним положенням не передбачено сплату страхових внесків протягом отримання допомоги по безробіттю.
Таким чином суд доходить висновку, що відпововідачем-2 оскаржуваним рішенням протиправно не враховано позивачу до страхового стажу період роботи 08.11.2000 року по 04.08.2001 року.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням на день виникнення права на призначення пенсії за віком, з 21.08.2024 року, до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982р.: з 10.08.1982р. по 09.12.1982р. (запис №1-№2); з 03.01.1983р. по 08.10.1985р. (запис №3-№4);з 29.10.1985р. по 16.04.1986р. (запис №5-№6); з 18.08.1986p.no 11.10.1986р. (запис №7-№8); з 18.06.1987р. по 28.09.1987р. (запис №9-№10); з 27.07.1988р. по 30.12.1988р. (запис №11-№12); з 20.01.1989р. по 18.09.1990р. (запис №13-№17); з 19.03.1991р. по 03.06.1992р. (запис №18-№20); з 18.01.1993р. по 30.03.1994р. (запис №21-№22); з 25.11.1997р. по 31.12.1997р. (запис №23-№24); з 08.11.2000р. по 04.08.2001р. (запис №25-№26), суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням на день виникнення права на призначення пенсії за віком до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982р.: з 10.08.1982р. по 09.12.1982р. (запис №1-№2); з 03.01.1983р. по 08.10.1985р. (запис №3-№4);з 29.10.1985р. по 16.04.1986р. (запис №5-№6); з 18.08.1986p.no 11.10.1986р. (запис №7-№8); з 18.06.1987р. по 28.09.1987р. (запис №9-№10); з 27.07.1988р. по 30.12.1988р. (запис №11-№12); з 20.01.1989р. по 18.09.1990р. (запис №13-№17); з 19.03.1991р. по 03.06.1992р. (запис №18-№20); з 18.01.1993р. по 30.03.1994р. (запис №21-№22); з 25.11.1997р. по 31.12.1997р. (запис №23-№24); з 08.11.2000р. по 04.08.2001р. (запис №25-№26), не є фактичним відновлення порушених прав позивача, оскільки фактично суд вже дійшов висновку, що належним та повним відновлення порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1982 року по 09.12.1982 року, з 03.01.1983 року по 08.10.1985 року, з 29.10.1985 року по 16.04.1986 року, з 18.08.1986 року по 11.10.1986 року, з 18.06.1987 року по 28.09.1987 року, з 27.07.1988 року по 30.12.1988 року, з 20.01.1989 року по 18.09.1990 року, з 19.03.1991 року по 03.06.1992 року, з 18.01.1993 року по 30.03.1994 року, з 25.11.1997 року по 31.12.1997 року, з 08.11.2000 року по 04.08.2001 року.
Таким чином суд дійшов висновку, що вказана позовна вимога підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягає зобов`язанню Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 27.09.2024 року, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні суду.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Керуючись ст.2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1982 року по 09.12.1982 року, з 03.01.1983 року по 08.10.1985 року, з 29.10.1985 року по 16.04.1986 року, з 18.08.1986 року по 11.10.1986 року, з 18.06.1987 року по 28.09.1987 року, з 27.07.1988 року по 30.12.1988 року, з 20.01.1989 року по 18.09.1990 року, з 19.03.1991 року по 03.06.1992 року, з 18.01.1993 року по 30.03.1994 року, з 25.11.1997 року по 31.12.1997 року, з 08.11.2000 року по 04.08.2001 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 27.09.2024 року, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський