Справа № 620/6438/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6438/24 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 04.11.2024) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Альфа Понорниця» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Альфа Понорниця» звернулося з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 18.04.2024 № 6091/Ж10/25-01-09-01-02;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДІІС у Чернігівській області № 102/Р від 10.04.2024 про анулювання ліцензії ПП «Альфа Понорниця» на право роздрібної торгівлі пальним № 1900201 терміном дії з 24.07.2019 по 24.07.2024 по місцю здійснення торгівлі: Україна, Чернігівська область, Коропський район, смт. Понорниця, вул. Московська, буд. 64, АЗС;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області видалити записи про анулювання ліцензії ПП «Альфа Понорниця» № 1900201 терміном дії з 24.07.2019 по 24.07.2024 по місцю здійснення торгівлі: Україна, Чернігівська область, Коропський район, смт. Понорниця, вул. Московська, буд. 64, АЗС з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 01.04.2024 року № 337-п податковий орган обмежився лише посиланням на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення. У спірному випадку наказ про призначення фактичної перевірки від 01.04.2024 року № 337-п взагалі не містить посилання на жодну з можливих підстав перевірки, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України. Також наголошує, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. Крім наведеного, зазначає, що електронний контрольно-касовий апарат зареєстрований у встановленому законом порядку в органі ДПС. Розрахункові операції проводилися саме через цей касовий апарат, податкова достеменно знала про його наявність. Факт здійснення операцій відображається у книзі обліку розрахункових операції, всі податки сплачувалися вчасно та в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити, зазначено, що починаючи з 15.08.2023 по 21.11.2023 включно здійснювалась реалізація пального через РРО, який не зазначений в ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.17 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Дане порушення є підставою для прийняття контролюючим органом рішення щодо анулювання ліцензії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено повністю частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 18.04.2024 № 6091/Ж10/25-01-09-01-02. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДІІС у Чернігівській області від 10.04.2024 № 102/Р про анулювання ліцензії Приватного підприємства «Альфа Понорниця» на право роздрібної торгівлі пальним №1900201 терміном дії з 24.07.2019 по 24.07.2024 по місцю здійснення торгівлі: Україна, Чернігівська область, Коропський район, смт. Понорниця, вул. Московська, буд. 64, АЗС. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт зазначає, що починаючи з 15.08.2023 по 21.11.2023 включно здійснювалась реалізація пального через РРО, який не зазначений в ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.17 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.04.2024 на підставі наказу №337-П Головного управління ДПС у Чернігівській області було проведено фактичну перевірку діяльності ПП «Альфа Понорниця», за адресою: вул. Гагаріна, буд. 1, смт. Понорниця, Чернігівська область, 16220 та складено Акт фактичної перевірки.

В ході проведення фактичної перевірки встановлено роздрібну торгівлю пальним через електронний контрольно-касовий апарат не зазначений у ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 24.07.2019 терміном дії з 24.07.2019 по 24.07.2024 №1900201. А саме, в ході фактичної перевірки встановлено, що в період з 15.08.2023 по 21.11.2023 на АЗС за адресою: смт. Поборниця, вул. Московська, 64, що належить ПП «Альфа Понорниця» платником податків здійснено реалізацію пального через реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер ), який не внесений у додаток до ліцензії «На право роздрібної торгівлі пальним» від 24.07.2019 №1900201 на загальну суму 8 306 777,62 грн в період з 15.08.2023 по 21.11.2023, чим порушено вимоги Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі акту проведеної перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області 18.04.2024 склало та направило на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № 6091/Ж10/25-01-09-01-02 на суму 16 613 555,24 грн, яке є предметом даного спору.

Також, за наслідком описаних в акті фактичної перевірки від 02.04.2024 податковим органом порушень, на підставі статті 15 Закону №481, відповідачем застосовано до ПП «Альфа Понорниця» додаткову санкцію - це анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним реєстраційний номер 1900201 терміном дії з 24.07.2019 по 24.07.2024 по місцю здійснення торгівлі: Україна, Чернігівська область, Коропський район, смт. Понорниця, вул. Московська, буд. 64, АЗС.

Вважаючи дії та рішення контролюючого органу протиправними, з огляду на що, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне порушення не призвело до жодних негативних наслідків, оскільки позивач не здійснював продаж пального без застосування РРО. Навпаки перевіркою встановлено, що реалізація всього без виключення пального відбувалась з застосуванням касового апарата.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 1.1. статті 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

За приписами пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (пункт 61.2 статті 61 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені статтею 75 Податкового кодексу України, пунктом 75.1 якої визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зокрема, посилається на протиправність наказу ГУ ДПС у м. Києві від 01.09.2023 №4296-п «Про проведення фактичних перевірок», оскільки він містить лише посилання на відповідний підпункт Податкового кодексу, без зазначення конкретних підстав для такої перевірки, тобто складений формально.

Оцінка таких підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням наведеного, суд у першу чергу здійснює оцінку правомірності призначення та проведення відповідачем перевірки за результатом якої прийняте спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України містить вичерпний перелік обставин, за наявності яких може бути проведена фактична перевірка. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2).

У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Наказ ГУ ДПС у Чернігівській області на проведення фактичної перевірки від 01.04.2024 №337-п містить посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

За приписами підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до матеріалів справи, підставою (обґрунтуванням) для прийняття наказу від 01.04.2024 стала доповідна записка від управління контролю за підакцизними товарами від 28.03.2024 №469/25-01-09-08-10 (а.с.92).

Таким чином, зміст спірного у цій справі наказу про проведення фактичної перевірки відповідає усім передбаченим податковим законодавством вимогам.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №420/9909/23.

Разом із тим, аналіз положень статей 75, 80 ПК України, дає підстави для висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), що корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання. Однак, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»:

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово- ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір отримати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в контролюючих органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі: встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), не зазначені в ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями), а саме роздрібна торгівля алкогольними напоями чи пальним через електронний контрольно - касовий апарат не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно - касовий апарат продукції, але не менше 10000 гривень.

В ході проведення фактичної перевірки було встановлено роздрібну торгівлю пальним через електронний контрольно-касовий апарат не зазначений у ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 24.07.2019 терміном дії з 24.07.2019 по 24.07.2024 №1900201. В ході фактичної перевірки встановлено, що в період з 15.08.2023 по 21.11.2023 на АЗС за адресою: смт. Поборниця, вул. Московська, 64, що належить ПП «Альфа Понорниця» платником податків здійснено реалізацію пального через реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер ), який не внесений у додаток до ліцензії «На право роздрібної торгівлі пальним» від 24.07.2019 №1900201.

При цьому, з 15.08.2023 на підприємстві замість РРО № використовувалося РРО №. Необхідність заміни РРО була зумовлена тим, що у РРО № закінчився термін експлуатації. Зазначене РРО використовувалося підприємством в період з 15.02.2023 по 15.08.2023 та 28.08.2023 було офіційно знято з реєстрації у відповідача.

15.08.2024 РРО № було офіційно зареєстровано. Однак, відомості про новий РРО не було своєчасно внесені до додатку до ліценції.

Відповідно до ст.5 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

На період виходу з ладу програмного реєстратора розрахункових операцій проведення розрахункових операцій не здійснюється до моменту усунення несправностей.

На період відсутності зв`язку між програмним реєстратором розрахункових операцій та фіскальним сервером контролюючого органу проведення розрахункових операцій здійснюється в режимі офлайн, що може тривати не більше 36 годин, із створенням електронних розрахункових документів, яким присвоюються фіскальні номери із діапазону.

Згідно зі ст.7 Закону №265/95-ВР, порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій, реєстрації і ведення реєстру програмних реєстраторів розрахункових операцій, а також застосування програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі на період відсутності зв`язку між програмним реєстратором розрахункових операцій та фіскальним сервером контролюючого органу (в режимі офлайн), що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) та операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, операції з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу, та відповідно до вимог законодавства повинні застосовувати РРО, зобов`язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку та забезпечити його персоналізацію, опломбування та переведення у фіскальний режим роботи.

Підпунктом 1 глави 2 розділу 2 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016, №547 визначено, що реєстрації в контролюючому органі підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, з урахуванням сфер їх застосування та за умови, що строк служби, установлений у технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, установлених Державним реєстром РРО.

Реєстрації в контролюючому органі підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, з урахуванням сфер їх застосування та за умови, що строк служби, установлений у технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, установлених Державним реєстром РРО.

Реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб`єкта господарювання як платника податків.

Для реєстрації РРО суб`єкт господарювання або представник суб`єкта господарювання подає до контролюючого органу заяву про реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій за формою №1-РРО. Представник суб`єкта господарювання може зареєструвати РРО за умови наявності документів, що посвідчують його особу та підтверджують надані йому повноваження.

Згідно з п.10 глави 2 розділу 2 Порядку №547, у разі відсутності підстав для відмови в реєстрації РРО посадова особа контролюючого органу не пізніше двох робочих днів з дня надходження реєстраційної заяви приймає рішення про можливість реєстрації РРО, формує та резервує фіскальний номер РРО в інформаційно-телекомунікаційній системі ДПС. У день резервування фіскального номера РРО в інформаційно-телекомунікаційній системі ДПС контролюючим органом, де проводиться реєстрація РРО, ДПС надсилає до ЦСО інформацію у вигляді довідки про резервування фіскального номера реєстратора розрахункових операцій за формою №2-РРО (далі - довідка про резервування фіскального номера) (додаток 2) засобами телекомунікацій в електронній формі з дотриманням вимог законів у сфері електронного документообігу та використання електронних документів із зазначенням обов`язкових реквізитів електронних документів. Довідка про резервування фіскального номера дійсна протягом трьох робочих днів з дати її надсилання до ЦСО.

Відповідно до п.14 глави 2 розділу 2 Порядку №547, завершення процедури реєстрації РРО здійснюється на підставі довідки про опломбування РРО та акта введення в експлуатацію РРО, примірники яких у день введення в експлуатацію ЦСО надсилає до контролюючого органу, де проводиться реєстрація РРО. У разі не надіслання зазначених документів у строк, визначений пунктом 13 цієї глави, довідка про резервування фіскального номера вважається недійсною, фіскальний номер скасовується датою резервування. Про таке скасування ДПС не пізніше наступного робочого дня інформує відповідний ЦСО, який зобов`язаний не розпочинати, або припинити, або скасувати процедуру введення в експлуатацію РРО. Після отримання належним чином оформлених документів посадова особа контролюючого органу не пізніше наступного робочого дня проводить реєстрацію РРО шляхом внесення даних до інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС, розміщує в Електронному кабінеті в електронній формі та/або надає (надсилає) суб`єкту господарювання реєстраційне посвідчення РРО за формою № 3-РРО (додаток 3) (далі - реєстраційне посвідчення), що засвідчує реєстрацію РРО в контролюючому органі. Датою реєстрації РРО, яка зазначається в реєстраційному посвідченні, є дата, що відповідає даті внесення даних до інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС.

Згідно з п.15 глави 2 розділу 2 Порядку №547, контролюючим органом за місцем реєстрації РРО до реєстраційного посвідчення вносяться записи щодо назви та адреси господарської одиниці, де використовується РРО, а також найменування контролюючого органу за адресою такої господарської одиниці та дати початку обліку РРО у цьому органі.

Пунктом 4 глави 4 розділу 2 Порядку №547 визначено, що посадова особа контролюючого органу протягом п`яти календарних днів з дня отримання заяви про скасування реєстрації та реєстраційного посвідчення за наявності довідки про опломбування з відміткою про розпломбування РРО, надісланої ЦСО до контролюючого органу за місцем реєстрації РРО, або у разі прийняття рішення контролюючого органу про скасування реєстрації РРО проводить скасування реєстрації РРО шляхом внесення реєстраційного запису до інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС та надає (надсилає) суб`єкту господарювання довідку про скасування реєстрації, що засвідчує скасування реєстрації РРО.

Згідно з п.4 розділу 3 Порядку №547, на території України у сферах, визначених Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру РРО та конструкція і програмне забезпечення яких відповідають конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Відповідно до Реєстраційного посвідчення №1758 від 15.08.2023 позивач зареєстрував РРО №, що свідчить про дотримання ним вимог Порядку №547 щодо реєстрації РРО.

При цьому, варто звернути увагу, що Законом України від 20.09.2019 №128-IX «Про внесення змін до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг» (далі - Закон №128-IX), зокрема, частини тридцять четверту - тридцять шосту статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» викладено в такій редакції:

«У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в контролюючих органах.

У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій.».

Отже, з часу набрання чинності Закону №128-IX - 01.08.2020, у суб`єктів господарювання виник обов`язок щодо відображення даних у додатку до ліцензії, відповідно до ч.37 ст.15 (на даний час ч.38) Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95-ВР).

Проте, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним № 1900201 позивачем отримана 24.07.2019, тобто до набрання чинності Закону №128-IX, а її форма і зміст відповідали вимогам, затвердженим наказом Державної регуляторної служби України Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №781/38 від 14.07.2015, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №848/27293 від 15.07.2015, що не передбачали наявність додатків до такої ліцензії.

Отже на час отримання зазначеної ліцензії законодавством не передбачалось отримання додатків до неї, у яких би зазначалась інформація щодо РРО.

Так, вказаними вище нормами Закону передбачено, що у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), суб`єкт господарювання зобов`язаний у місячний термін з дня внесення таких змін звернутися до органу, який видав ліцензію, з відповідною заявою.

Орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) протягом трьох робочих днів видає суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Аналіз наведених норм закону дозволяє дійти висновку, що умовами для виникнення обов`язку у суб`єкта господарювання для звернення із заявою у порядку ч.54 ст.15 Закону №481 є зміна відомостей, зазначених у такій ліцензії.

Водночас, зміна РРО, що мало місце 15.08.2023, не може свідчити про настання змін у розумінні ч.54 ст.15 Закону №481, оскільки попередній контрольно-касовий апарат також не був зазначений у вищезгаданій ліцензії.

Тобто, зазначена подія не тягне за собою жодних змін у відомостях, зазначених у ліцензії №1900201, що виключає виникнення у позивача обов`язку звертатись із заявою до органу, що видав ліцензію, у порядку, передбаченому ч. 54 статті 15 Закону №481.

Відповідні дії в подальшому позивачем вчинені та 22.11.2023 подано заяву з метою переоформлення та внесення РРО № до додатку до ліцензії.

При цьому, електронний контрольно-касовий апарат був зареєстрований у встановленому законом порядку в органі ДПС. Розрахункові операції проводилися саме через цей касовий апарат, а факт здійснення операцій відображався у книзі обліку розрахункових операції, копія якої міститься в матеріалах справи.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність спірного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 18.04.2024 №6091/Ж10/25-01-09-01-02 критеріям, наведеним у ст.2 КАС України, а отже останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.3 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Згідно з ч.24 ст.15 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.

Згідно з ч.15 ст.3, а також ч.45 ст.15 Закону №481 після видачі/ анулювання ліцензії на право виробництва пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання ліцензії.

Таким чином, з моменту одержання позивачем розпорядження від 10.04.2024 №102/Р ГУ ДПС у Чернігівській області про анулювання ліцензії, вказана ліцензія вважається недійсною, а тому є необхідність у захисті права позивача шляхом скасування такого розпорядження податкового органу.

При цьому, скасування податкового повідомлення-рішення, ставить під сумнів і доцільність дії розпорядження від 10.04.2024 №102/Р ГУ ДПС у Чернігівській області про анулювання ліцензії, оскільки останнє не матиме змісту та прямо порушуватиме право позивача на здійснення ним господарської діяльності.

З урахуванням обізнаності відповідача про реєстрацію РРО, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 15.08.2023 №1758, має місце очевидне недотримання балансу між суспільними інтересами які полягають у забезпеченні належної сплати податків і правом особи мирно володіти своїм майном. Оскільки, порушення на вчинення якого посилається контролюючий орган є формальним та полягає в тому, що позивач своєчасно не надав відповідні документи для внесення відомостей про касовий апарат до додатку до ліцензії. В той же час, сам відповідач тривалий час не вчиняв жодних дій з метою своєчасного виявлення порушення, що в свою чергу, призвело до збільшення розміру штрафу.

При цьому, спірне порушення не призвело до жодних негативних наслідків, оскільки позивач не здійснював продаж пального без застосування РРО. Навпаки перевіркою встановлено, що реалізація всього без виключення пального відбувалась з застосуванням касового апарата.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04.04.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна