Справа № 608/3052/24
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 608/3052/24

04 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся ОСОБА_1 , в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки від призову по мобілізації за результатами розгляду звернення від 08.11.2024;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.11.2024 щодо надання йому відстрочки від призову під час мобілізації.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 08.11.2024 ним скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання відстрочки із долученням документів, що підтверджують таке право. Позивач вважає відмову відповідача у наданні відстрочки протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки для під час прийняття рішення про надання відстрочки, не виконано всі умови, визначені законом. Зокрема, відповідач рішення у формі довідки або повідомлення у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 не прийняв, про результати розгляду звернення не повідомив.

ОСОБА_1 18.12.2024 звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 18.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 13.01.2025 справу передано для розгляду за підсудністю до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Адміністративна справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 31.01.2025 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Грицюку Р.П.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 адміністративну справу прийнято до провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 16.01.2025 на адресу Чортківського районного суду надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи свою позицію зазначив, що відповідач 26.07.2024 звернувся із заявою про надання відстроки від призову на військову службу під час мобілізації згідно пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 12.08.2024 комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду заяви від 26.07.2024 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки, про що заявника повідомлено листом від 22.08.2024.

У відзиві на позовну заяву від 16.01.2025, адресованому Чортківському районному суду, відповідач зазначає про надходження і розгляд заяви ОСОБА_1 від 26.07.2024, долучаючи відповідне звернення позивача з додатками, рішення Комісії, повідомлення заявнику від 22.08.2024.

Разом з тим, відповідач не надав письмових матеріалів і пояснень з приводу доводів позивача про протиправність рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні відстрочки від призову по мобілізації за зверненням ОСОБА_1 від 08.11.2024, не долучив копій відповідної заяви з додатками, рішення Комісії, повідомлення заявника та інших матеріалів.

З огляду на наведене, ухвалою суду від 11.02.2025 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 копії письмових доказів на підтвердження розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.11.2024 про надання відстрочки від призову під час мобілізації відповідного звернення позивача від 08.11.2024 з долученими додатками, рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлення заявнику про результати розгляду заяви, довідки про надання відстрочки тощо, а також письмову інформацію щодо обставин розгляду/відмови у розгляді зазначеної заяви позивача від 08.11.2024.

Ухвала від 11.02.2025 скерована на адресу відповідача рекомендованим листом, який відповідач отримав 17.02.2025, що стверджується потовим відправленням Ф.119 № 910.

До суду 14.03.2025 надійшло клопотання відповідача про долучення документів до справи, згідно якого відповідачем надано копію відповіді на звернення позивача від 26.11.2024 № 27840, в якій відповідач повідомив позивачу, що для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації йому пропонується особисто прибути для подання заяви, визначеної додатком 4 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року.

У відповіді на відзив від 21.02.2025 позивач наполягає на тому, що відповідачем його заява від 08.11.2024 не розглянута, а тому просив позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Позивачем 08.11.2024 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом Ф.119 №353 надіслано відповідачу заяву про надання відстрочки з додатками. Заява була отримана відповідачем 20.11.2024, про що свідчить відповідна відмітка та підпис уповноваженої відповідачем особи.

Позивач у застосунку «Резерв+» отримав сповіщення про не надання відстрочки у зв`язку із неможливістю однозначно визначити право на відстрочку.

Листом від 26.11.2024 № 27840 відповідач на звернення позивача від 08.11.2024 повідомив, що для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації йому пропонується особисто прибути для подання заяви, визначеної додатком 4 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року.

Не погоджуючись із таким рішенням і порядком розгляду його звернення, позивач звернувся до суду позовною заявою.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закону №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час. Пунктом 8 цього Указу встановлено, місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин 5 та 6 статті 4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

У відповідності до частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вважає, що він має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

З 18 травня 2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Відповідно до пунктів 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (п. 59 Порядку №560).

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

З урахуванням наведеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права мав прийняти рішення за наслідком розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову, із зазначенням причин неврахування тих чи інших доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву позивача та додані до неї документи по суті поставленого питання комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянуто не було, а листом від 26.11.2024 повідомлено позивача про необхідність особисто прибути для подання заяви, визначеної додатком 4 до Порядку № 560.

Проте, суд звертає увагу, що вказаний лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке породжує юридичні наслідки.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача у спосіб, визначений Порядком № 560, тому вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині протиправності рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період суд враховує наступні обставини.

Так, із адресованої комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви позивача від 08.11.2024 слідує, що ОСОБА_1 зазначає, що є особою, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», долучаючи копії свідоцтв про народження чотирьох дітей, довідку про відсутність заборгованості зі сплати аліментів та рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

З аналізу зазначеної норми закону, як на підставу для надання відстрочки посилається позивач у своїй заяві від 08.11.2024, слідує, що таке право мають особи за сукупності обставин:

1) наявність дитини (дітей) до 18 років;

2) другий з батьків такої дитини (дітей) помер або позбавлений батьківських прав, або визнаний зниклим безвісти чи безвісно відсутнім, або оголошений померлим, або відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду.

Таким чином, для надання позивачу відстрочки на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як про це просить ОСОБА_1 у заяві від 08.11.2024, останньому необхідно було надати письмові документи на підтвердження самостійного виховання чи утримання дитини за рішенням суду або відповідного становища матері дітей, як це передбачено законом - другий з батьків такої дитини (дітей) помер, або позбавлений батьківських прав, або визнаний зниклим безвісти чи безвісно відсутнім, або оголошений померлим, або відбуває покарання у місцях позбавлення волі.

Принагідно суд зазначає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Про зазначені обставини позивачу вказувалося у повідомленні комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.08.2024.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, зокрема частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

З огляду на те, що на розгляд до комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_4 заява ОСОБА_1 від 08.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не надійшла, зважаючи на надання відповіді заявнику одноособово керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , що унеможливило прийняття відповідного рішення такою комісією, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 08 лютого 2022 року №160/6762/21, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Викладене, дає підстави для висновку про необхідність зобов`язати відповідача в особі комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 08.11.2024, за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Отже, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 в особі комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, за результатом розгляду якої прийняти рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.