Справа № 206/904/25
Суддя: Поштаренко О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/904/25
Провадження № 2-а/206/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Содоль М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року представник позивача адвокат Ткаченко Д.В. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просив суд скасувати постанову №20034 від 04.11.2024 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити та надав до суду клопотання про поновлення строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 дізнався, що його банківські рахунки були заблоковані. Підставою для блокування рахунків стало відкрите виконавче провадження на підставі постанови № 77184125 від 14.02.205 винесеної старшим державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Муско Іриною Миколаївною здійснене на підставі постанови про адміністративне правопорушення № 20034 від 04.11.2024, стягнуто штраф у сумі 51000 грн.

Ознайомившись зі змістом постанови №20034 по справі про адміністративне правопорушення від 04.11.2024, позивач вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядалася з грубими порушенням процесуальних норм розгляду адміністративного правопорушення, оскільки. В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що до адміністративної відповідальності притягається ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , натомість ОСОБА_1 має інший рік народження, а саме 1991, також останнім було оновлено данні в додатку Резерв+ з відміткою «вчасно» 11.07.024, згідно яких вказано актуальні дані місця проживання, засоби зв`язку та електронна пошта позивача. Окрім того зауважує на тому, що в період жовтня 2024 року позивач не отримував повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки перебував за межами міста Дніпра, оскільки згідно з Договором про виконання робіт від 30.09.2024 виїхав на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання будівельних робіт, де перебував до 31.10.2024, на свій мобільний телефон від АТ «Укрпошта» інформації про надходження на адресу своєї реєстрації повістки ТЦК не отримував. У зв`язку чим позивач не знав і не міг знати про наявність направленої відповідачем повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки даних. Також під час винесення постанови не було досліджено всі обставини справи, позивач не був повідомлений належним чином про розгляд справи про винесення протоколу та постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому вважає, що винесена постанова є необґрунтованою та незаконною.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд поновити строк для подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення, скасувати постанову № 20034 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 04.11.2024.

Ухвалою від 24.02.2025 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву в якій просили розгляд справи здійснювати без їх участі, позовну заяву просили задовольнити в повному обсязі з наведених у неї підстав.

Представником відповідача Норочевським О.О. надано до суду відзив на позовну заяву в якій останній зазначив, що викладені представником позивача доводи про порушення, допущені при розгляді справи про адміністративне правопорушення є надуманими та не виповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки даних відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а відтак останній порушив свій обов`язок у зв`язку з чим його було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Розгляд справи просив здійснювати без його участі. На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.11.2024 постановою №20034 про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 капітана ОСОБА_2 військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 25500 грн.

Відповідно до вказаної постанови вбачається, що 04 жовтня 2024 року централізовано роздрукована та направлена через АТ «Укрпошта», сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів з кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , повістка № 285119 про виклик військовозобов?язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , для звірки даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 годині 00 хвилин 14 жовтня 2024 року (номер поштового відправлення 316). 17 жовтня 2024 року з АТ «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_3 повернуто конверт з повісткою та довідкою про те, що поштове відправлення повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою місця проживання. Станом на 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки даних. Про поважність причин неприбуття не повідомив, дії ОСОБА_1 , кваліфіковано ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та № 1487 від 30.12.2022.

Приписами ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі не дотримано вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підтверджуючих документів щодо належного повідомлення про дату та час виклику останнього та про особисте отримання особою виклику.

Відповідно до ч.7 ст.258,285 КУпАП, п. 14 Інструкції № 3 постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак в порушення вимог зазначених норм КУпАП відповідачем по справі оскаржувану постанову не вручено.

Окрім того, як вбачається з оскаржуваної постанови від 04.11.2024 під № 20034 в її тексті містяться очевидні помилки, а сама дата народження позивача вказана ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, суд зазначає, що згідно інформації з додатку Резерв+ станом на 11.07.2024 року, позивачем були оновлені дані та він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер в реєстрі Оберіг 1.

Тобто у відповідача були відсутні фактичні підстави для виклику позивача за повісткою для уточнення звірки даних, оскільки він оновив свої дані у строк передбачений ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду. Тобто, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Матеріали справи не містять доказів про наявність адміністративного правопорушення в діях позивача. При цьому, сама по собі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є безперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому повинно передувати фіксування цього правопорушення, що в даному випадку працівником патрульної поліції здійснено не з порушенням Інструкції, як зазначалось вище, із недодержанням безперервності відеозапису. Суд враховує, що у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення). Окрім того, Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування адміністративної справи є обов`язковою та має передувати такому розгляду справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень. Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст.210-1 КУпАП та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

У зв`язку з чим, з боку позивача не вбачається порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а відтак оскаржувана постанова №20034 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 01.11.2024 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Щодо вимоги поновлення пропущеного строку для подання позовної заяви для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин, оскільки про складення у відношенні нього матеріалів про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення дізнався лише 13.02.2025 з моменту отримання повідомлення від банку про блокування карткового рахунку. Відповідно до вимог ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2,8,9,72-77,78,139,205,241-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 капітана поліції ОСОБА_2 №20034 від 04.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань цього органу, судовий збір на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) у розмірі 605,60 грн.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Поштаренко