Справа № 420/24/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/24/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (пл. Бориса Дерев`янка, 1, м. Одеса, 65008, ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якій позивач, відповідно до уточненої редакції, просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ114766 від 17.12.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області від 17.12.2024 № ПШ114766 за результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт за порушення абз. 3, ч.1, ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» стягнуто з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.12.2024 № ПШ114766, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах щодо протиправності оскарженої постанови позивач посилається на таке:

невідповідність акту перевірки вимогам законодавства. Позивач вказує, що згідно описової частини Акту №063173, під час перевірки виявлено, що у водія відсутні заповнені тахокартки у кількості, що передбачені ЄУТР, або бланк підтвердження діяльності, чим порушено вимоги п.3.3. Наказу МТЗУ №385від 24.10.2010 р.; п. 6.4. Наказу МТЗУ № 340» у тому числі порушення, відповідальності за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3, ч 1. Водночас, в акті зафіксовано, що бланк підтвердження діяльності було надано після складення акту. Таким чином факт надання бланка підтвердження діяльності після складання акту свідчить про те, що перевізник виконав вимоги законодавства, що спростовує наявність порушень. Отже, на переконання позивача, акт перевірки не є об`єктивним та точним, не містить достовірні дані про порушення.

відсутні фактичні підстави для накладення штрафу. Позивач вказує, що у водія автомобіля марки «DAF KOGEL» (номерний знак НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 , на момент перевірки був у наявності належним чином заповнений бланк підтвердження діяльності. Цей документ є додатком до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (пункт 6.4 розділу VI). Бланк містив усі необхідні реквізити: данні перевізника, данні водія, Чітко вказаний період діяльності, який підтверджує його відповідність вимогам ЄУТР, підпис перевізника, що здійснює перевезення, підпис водія. У даному випадку, з огляду на відсутність тахокарт за окремий період, водій надав бланк підтвердження діяльності, що повністю відповідає законодавчим вимогам, зазначеним у статті 48. Отже, на переконання позивача, фактичні підстави для накладення штрафу були відсутні.

Крім того позивач посилався на те, що чинне законодавство не передбачає необхідності обладнання автомобілів, які здійснюють внутрішні перевезення, тахографами.

Таким чином позивач наполягає, що відповідачем неправомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.

20.01.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, якою недоліки позовної заяви було усунуто шляхом зазначення відомостей про наявність або відсутність у сторін електронного кабінет та надання нової редакції позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

12.02.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується. Зазначає, що 01.11.2024 старшим державним інспектором сектору державного нагляду (контролю) у м. Кривому Розі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області відповідно до направлення від 24.10.2024 № 001525 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено вантажний автомобіль у складі вантажного сідлового тягача DAF, державний номерний знак НОМЕР_4 , та напівпричепа марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 . Перевізником був Позивач. Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутні тахокарти водія ОСОБА_2 в кількості, передбаченій ЄУТР, або бланк підтвердження діяльності водія (транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом). Відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону № 2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшла своє відображення в акті від 01.11.2024 № АР 063173. Також, посадовою особою Укртрансбезпеки зазначено, що водієм було надано бланк підтвердження діяльності вже після того, як було складено Акт проведення перевірки.

Як зазначає відповідач, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, які використовується суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт, обов`язковою також є наявність заповнених тахокарт у кількості передбаченій ЄУТР при обладнанні транспортним засобом аналоговим тахографом, чи бланк підтвердження діяльності водія в разі відсутності тахокарт.

Під час проведення рейдової перевірки інспектором Укртрансбезпеки не приймається рішення про притягнення особи до адміністративно-господарської відповідальності, а лише фіксується факт виявленого порушення.

Враховуючи викладені обставини, відповідач наполягає, що доводи та твердження позивача не підтверджують факту порушення Укртрансбезпекою законодавства про автомобільний транспорт, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.

Також у відзиві представник відповідача заявив клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, обґрунтовуючи його тим, що повідомлень про надходження процесуальних документів по справі № 420/24/25 в електронний кабінет відповідача не надходило.

19.03.2025 року представник позивача надав клопотання про залишення без розгляду та повернення відзиву, у зв`язку з пропуском строку його подання.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року поновлено Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті строк для подання відзиву на позовну заяву. Прийнято до розгляду відзив Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на позовну заяву, який надійшов до суду 13.03.2025 року.

19.03.2025 року представник позивача надав відповідь на відзив.

У відповіді на відзив представник позивача наполягав на тому, що в ході перевірки інспектором не в повній мірі було досліджено наявні під час здійснення перевезення документи, не вірно трактовані положення законодавства і, як наслідок, було складено спірну постанову, оскільки у водія автомобіля марки «DAF KOGEL» (номерний знак НОМЕР_5 , НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 , на момент перевірки був у наявності належним чином заповнений бланк підтвердження діяльності, який є додатком до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (пункт 6.4 розділу VI). Бланк виконує функцію підтвердження діяльності водія відповідно до пункту 6.4 розділу VI Положення про робочий час і час відпочинку водіїв та положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», отже підстави для накладення штрафу відповідно складеного акту перевірки були відсутні.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис 01.02.2016 року за номером: 2 552 000 0000 016335.

Основний вид діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

01.11.2024 старшим державним інспектором сектору державного нагляду (контролю) у м. Кривому Розі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області відповідно до направлення від 24.10.2024 № 001525 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Зокрема, було зупинено та проведено перевірку транспортного засобу у складі вантажного сідлового тягача DAF, державний номерний знак НОМЕР_4 , та напівпричепа марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_3 , на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатом чого складено Акт №063173 від 01.11.2024 року.

В акті зафіксовано, що водієм транспортного засобу був ОСОБА_2 , а перевізником - ОСОБА_1 .

Згідно описової частини Акту №063173, під час перевірки виявлено порушення: «ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» перевізник не забезпечив виконання вимог цього закону та інших законодавчих і нормативно правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутні заповнені тахокартки водія ОСОБА_2 у кількості що передбачені ЄУТР, або бланк підтвердження діяльності, чим порушено вимоги п.3.3. Наказу МТЗУ №385 від 24.10.2010 р.; п. 6.4. Наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010» у тому числі порушення, відповідальності за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3, ч 1. Перевезення вантажів, за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні заповнені тахокарти водія ОСОБА_2 , за період, що передбачені ЄУТР, або бланки підтвердження діяльності. Т.з обладнано аналоговими тахографом. Бланк підтвердження діяльності було надано після складення акту».

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 підписав Акт, а у графі «Пояснення водія про причини порушень» зазначив, що бланк діяльності наявний.

Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 063173 від 01.11.2024 року був призначений у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на 17.12.2024 року з 10.00 до 11.00 год., про що на адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено повідомлення №10553/633/24-24 від 27.11.2024 року.

Позивач не навів у позові заперечень щодо факту отримання запрошення на розгляд справи.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.12.2024 року №ПШ 114766 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі Акту перевірки № 063173 від 01.11.2024 року притягнуто ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано до нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Вказану постанову позивач отримав 17.12.2024 року, про що наявна розписка на повідомленні про направлення постанови та роз`яснення порядку її виконання.

Не погоджуючись із постановою від 17.12.2024 року №ПШ 114766 про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.ч. 12-19 ст. 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, здійснює у пунктах пропуску через державний кордон України у мультимодальних терміналах, де відбувається розвантаження транспортного засобу для подальшого слідування власним ходом під час виконання міжнародних мультимодальних перевезень залізничним транспортом, документальний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

використовувати спеціалізовані автомобілі;

використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;

супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;

використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до ст. 48 Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі - Порядок №1567, у редакції від 11.05.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Отже, предметом рейдових перевірок може бути перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)" 2819-15, Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 993_025 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 р. затверджена Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385 у редакції від 22.08.2014, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів (пункт 1.2).

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (пункт 1.3).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п.3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР 994_016, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР 994_016 здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР) 994_016;

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення №340 у редакції від 27.01.2023 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» (пункт 1.1 розділу I).

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2 розділу I).

Пунктом 1.3 розділу I Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

У свою чергу, пункт 1.4 розділу I Положення №340 визначає, що це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;

під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;

транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем;

сільськогосподарськими підприємствами або підпиємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств;

закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності;

транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.

Відповідно до пункту 1.5 розділу I Положення №340, у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник);

тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Пункти 5.1, 5.2 розділу V Положення №340 встановлюють, що тривалість щоденного (міжзмінного) відпочинку водія протягом будь-якого двадцятичотиригодинного періоду, рахуючи від початку робочого дня (зміни), має бути не менше 11 послідовних годин.

Якщо протягом робочої зміни ТЗ керують два водії, кожний водій повинен мати щоденний відпочинок тривалістю не менше 9 послідовних годин.

Згідно вимог пункту 6.1 розділу VI Положення №340, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Отже, враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1 Положення № 340, для вантажних автомобілів понад 3,5 тон встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

При зверненні з даним позовом до суду позивач свою позицію щодо незаконності спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.12.2024 року №ПШ 114766 обґрунтовує, зокрема, тим, що чинне законодавство не передбачає необхідності обладнання автомобілів, які здійснюють внутрішні перевезення, тахографами.

Суд відхиляє наведені доводи позивач, з огляду на наступне.

Як вже було зазначено, статтею 48 Закону №2344-III не встановлено вичерпного переліку документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів, навпаки зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

У свою чергу, відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, є підставою для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності на підставі абзацу 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (Положення №340), затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2 розділу I).

При цьому, пунктом 1.3 розділу I Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

У свою чергу, пункт 1.4 розділу I Положення №340 передбачає випадки, коли це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів.

Суд зазначає, що здійснене позивачем перевезення, згідно ТТН від 31.10.2024 року, не підпадає під перелік, встановлений пунктом 1.4 розділу I Положення №340.

Отже, на позивача, як автомобільного перевізника, розповсюджуються вимоги Положення №340 під час здійснення внутрішніх перевезень вантажів щодо обладнання тз діючими та повіреними тахографом.

При цьому, матеріалами перевірки підтверджено, що перевіряємий транспортний засіб був обладнаний аналоговим тахографом.

Згідно вимог пункту 6.3 розділу VI Положення №340, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно вимог пункту 6.4 розділу VI Положення №340, графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Відповідно до пункту 7.1 розділу VІI Положення №340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, - бланк підтвердження діяльності.

Матеріалами перевірки підтверджено, що перевіряємий транспортний засіб був обладнаний аналоговим тахографом.

Згідно описової частини Акту перевірки №063173, під час перевірки виявлено порушення: «ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» перевізник не забезпечив виконання вимог цього закону та інших законодавчих і нормативно правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутні заповнені тахокартки водія ОСОБА_2 у кількості що передбачені ЄУТР, або бланк підтвердження діяльності, чим порушено вимоги п.3.3. Наказу МТЗУ №385 від 24.10.2010 р.; п. 6.4. Наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010» у тому числі порушення, відповідальності за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3, ч 1. Перевезення вантажів, за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні заповнені тахокарти водія ОСОБА_2 , за період, що передбачені ЄУТР, або бланки підтвердження діяльності. Т.з обладнано аналоговими тахографом. Бланк підтвердження діяльності було надано після складення акту».

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 підписав Акт, а у графі «Пояснення водія про причини порушень» зазначив, що бланк діяльності наявний.

Отже, з викладеного вбачається, що водій транспортного засобу мав при собі Бланк підтвердження діяльності, що відповідає вимогам пункту 6.4 розділу VI Положення №340.

Суд погоджується, що згідно приписів ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

В акті №063173 відповідачем зафіксовано, що «Бланк підтвердження діяльності було надано після складення акту».

Тобто, посадовою особою Укртрансбезпеки встановлено наявність у водія заповненого Бланку підтвердження діяльності, цей факт мав бути врахований при розгляді відповідачем справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Водночас, суд зауважу, що у матеріалах справи наявний заповнений Бланк підтвердження діяльності (Додаток 4 до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (пункт 6.4 розділу VІ), у якому зазначено, що водій ОСОБА_3 , протягом періоду 8.00 год. 23.10.2024 по 28.10.2024 рр. не здійснював перевезень пасажирів та/або вантажів.

Пункти 5.1, 5.2 розділу V Положення №340 встановлюють, що тривалість щоденного (міжзмінного) відпочинку водія протягом будь-якого двадцятичотиригодинного періоду, рахуючи від початку робочого дня (зміни), має бути не менше 11 послідовних годин.

Якщо протягом робочої зміни ТЗ керують два водії, кожний водій повинен мати щоденний відпочинок тривалістю не менше 9 послідовних годин.

Враховуючи, що транспортний засіб у складі вантажного сідлового тягача DAF, державний номерний знак НОМЕР_4 , та напівпричепа марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_3 , для проведення рейдової перевірки було зупинено 01.11.2024 року 09.00 год., то наявність Бланку підтвердження діяльності за період з 8.00 год. 23.10.2024 по 28.10.2024 рр. не доводить того, що тривалість відпочинку водія тривала не менше 11 послідовних годин, як вимагають положення пункту 5.1 розділу V Положення №340.

Таким чином, водій, здійснюючи перевезення 01.11.2024 року, зобов`язаний був мати при собі та надати посадовій особі Укртрансбезпеки заповнені тахокарти або Бланк підтвердження діяльності, який підтверджує тривалість відпочинку водія тривалістю не менше 11 послідовних годин протягом останнього двадцятичотиригодинного періоду.

Таких документів водій не мав.

З огляду вищевикладене, судом встановлено факт відсутності 01.11.2024 року у водія, перевізником якого був позивач, документів, передбачених законодавством - Положенням № 340, за що передбачена відповідальність згідно абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Що стосується оформлення результатів перевірки, процедури розгляду справи про порушення та застосування адміністративно-господарських штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20-24 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Як встановлено судом, за результатами рейдової перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області складено Акт №063173 від 01.11.2024 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Вищезазначеним актом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до п.п. 25-30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення.

За наявності в діях фізичної особи - автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Позивач не заперечує щодо факту його повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення, постанову від 17.12.2024 року №ПШ 114766 отримав 17.12.2024 року, про що наявна розписка на повідомленні про направлення постанови та роз`яснення порядку її виконання.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

За таких обставин суд визнає обґрунтованими твердження відповідача про те, що позивач здійснював перевезення вантажів без оформлення усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а тому допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт і до нього правомірно на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ПІ застосована санкція у вигляді штрафу 17 000 грн.

У рішення по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вимогами ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що оскаржена постанова Відділу державного нагляду (контрою) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.12.2024 року №ПШ 114766 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн. згідно абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнята відповідачем обґрунтовано, відтак підстави для її скасування у судовому порядку відсутні.

З огляду на вищенаведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (пл. Бориса Дерев`янка, 1, м. Одеса, 65008, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.