Справа № 520/25395/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 квітня 2025 року № 520/25395/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.02.2024 за №0/6506/20-40-24-13-03 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як платника єдиного податку 2 групи з 01.01.2024 року;

-зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області поновити реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як платника єдиного податку 2 групи з дати анулювання шляхом включення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до реєстру платників єдиного податку та видати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку другої групи з 01.01.2024 року.

-стягнути сплачений судовий збір в розмірі 9084,00 грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) зареєстрований в якості фізичної особи підприємця 22.12.2016 року. З 01.01.2017р.року перебуває на спрощеній системі оподаткування (2 група) відповідно до витягу№597 з реєстру платників єдиного податку, який сформований 06.06.2023року. Перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області за місцем реєстрації та місцем провадження господарської діяльності.

ГУ ДПС у Харківській області було прийнято рішення №0/6506/20-40-24-13-03 від 07.02.2024 року (фактично отримане позивачем 22.07.2024 року) про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ), податкова адреса: АДРЕСА_2 (надалі Рішення), яке є протиправним, необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пп. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України до суб`єктів господарювання третьої групи, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відносяться юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 8 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку третьої групи суб`єкти господарювання (юридичні особи), які здійснюють, діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Згідно з пп. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у визначених випадках та в строки, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Положеннями п. 299.10 та абз. 2 п. 299.11 ст. 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Отже, реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Зазначеним положенням встановлено перелік випадків, у разі яких платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього ПК України, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього ПК України відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Згідно з п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17, від 06.05.2020 у справі 812/1137/16, від 10.11.2021 у справі № 340/3300/19.

За змістом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку № 6227/20-40-24-03-06 від 08.11.2024, підставою анулювання стало порушення приписів абз. 8 п.п. 298.2.3 п. 298.2 статті 298 ПК України не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацем 3 пункту 59.1 ст.59 ПКУ України на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Відповідно до п.п.3 п. 299.10, п. 299.11 ст. 299 ПУ України позивача виключено з Реєстру платників єдиного податку.

При дослідженні наданих матеріалів справи встановлено, що Позивач здійснює діяльність на другій групі спрощеної системи оподаткування 20 відсотків (фіксовані ставки) від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на 1 січня податкового (звітного) року з 01.02.2017 р.

У 2022 році ставка складала 6500*20% = 1300 грн, у 2023 - 6700*20% = 1340 грн., у 2024 7100*20% =1420 грн.

Станом на 01.01.2022 у позивача сальдо розрахунків з єдиного податку складало 0.00 гривень.

Позивач сплатив єдиний податок за період з 01 січня по 30 червня 2022 року загалом на суму 7800 грн., а саме:

Платiжне доручення N 598 вiд 17.01.2022 на суму 1300 грн. за січень 2022 р.

Платiжне доручення N 637 вiд 14.02.2022 на суму 1300 грн. за лютий 2022 р.

Платiжне доручення N 668 вiд 14.02.2022 на суму 5200.00 грн за березень червень 2022 р. (1300 х 4 = 5200.00 грн.)

Але, вже з 01 липня 2022 року позивач скористався правом не сплачувати єдиний податок, яке надане позивачу відповідно до пп. 9.1 п.9 підрозд. 8 розд. XX Перехідні положення" Податкового кодексу України. Позивач користався цим правом з 01 липня 2022 року по 31 липня 2023 року, з серпня 2023 року вже почав сплачувати єдиний податок (платіжне доручення від 18.08.2023 р. №850 на суму 1340 грн. за серпень 2023 р.)

При перевірці інформації у власному податковому кабінеті позивач з`ясував, що відповідач не виконав в повному обсязі вимоги пункту 12 підрозд. 8 розд. XX"Перехідні положення" Податкового кодексу України та не провів коригування сум єдиного податку в ІКП за липень грудень 2022 року та не скасував нарахування авансових внесків з єдиного податку за цей період, попри те, що позивачем не сплачувався єдиний податок до липня 2023 і це відображено у ІКП та зазначено у платіжних дорученнях на оплату (додаються до позовної заяви). І станом на 01.01.2023 року відповідно до ІКПП обліковувався податковий борг з єдиного податку у розмірі 7800.00 грн. за липень грудень 2022 року. В той же час за період з 01 січня 2023 року по 31 липня 2023 року відповідач щомісячно проводив відповідні коригування та скасував нарахування авансових внесків з єдиного податку за січень-липень 2023 року відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно з абзацом першим п. 50.1 ПКУ, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПКУ) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених ст. 50 ПКУ), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Встановлено, що позивач помилково зазначив авансові нарахування у декларації за 2022 та 2023 рік у повному обсязі, але, відповідно до п.50.1. ПКУ подав уточнюючі декларації за 2022 рік за реєстр.№, від 28.04.2024 р., в яких відповідно до розділу ІІІ декларації відсутні нарахування з єдиного податку за 3 - 4 квартал 2022 року та січень-липень 2023 року. Копія декларацій та квитанцій 1 та 2 про отримання пакету документів відповідачем додаються до цього позову.

Матеріалами справи підтверджено, що за допомогою електронного кабінету платника податків (ЕКПП) позивач надіслав лист від 03.05.2024 р. (зареєстрований позивачем 03.05.2024 р. за №32760, Реєстраційний індекс 32760/6/ЕКП/64) з проханням привести у відповідність ІКПП по платежу 18050400 (єдиний податок), а саме - зняти невірно відображені нарахування по єдиному податку з червня по грудень 2022 року.

Але відповідачем нарахування за червень грудень 2022 року зменшено не було, відповіді на цей лист позивач від відповідача не отримав.

Тому 11.06.2024 року позивач вдруге подав вимогу відповідачу привести у відповідність ІКПП по платежу 18050400 (єдиний податок) вже з липня 2022 по липень 2023 року, та зняти зайві нарахування.

Відповідач у листі від 12.07.2024 р. № 32328/6/20-40-24-13-12 (фактично отриманий 26.07.24) зазначив, що нарахування по єдиному податку у 2023 році скасовані у повному обсязі за період, коли позивач користувався податкової пільгою, з чим позивач погоджується, а за період з червня по грудень 2022 року авансові внески з єдиного податку відповідач скасувати відмовився, посилаючись на декларацію за 2022 рік від 03.04.2023 року, в якій помилково зазначені авансові внески за весь 2022 рік, ігноруючи подання позивачем уточнюючої декларації від 28.04.2024 року та помилково стверджуючи, що позивач сплатив єдиний податок за 2022 рік у повному обсязі за весь рік, що не відповідає фактичним обставинам. Платіжне доручення, на яке посилається відповідач у зазначеному 06.12.2023 р. на 8000 грн. не містить оплати за 2022 рік. Копії платіжних доручень зі сплатами за 2022 рік додані до позов у якості доказів.

Таким чином, в ІКПП позивача станом на 01.01.2023 року протиправно, на думку суду, обраховується податковий борг у сумі 7800.00 грн., який відповідно до пункту 12 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення" підлягає анулюванню (скасуванню).

Разом з тим, після подання позивачем зазначених уточнюючих декларацій з єдиного податку за 2022-2023 рр. у квітні 2024 року у електронному кабінеті платника податків відповідач припинив нарахування авансових внесків з єдиного податку (до подання уточнюючих декларацій щомісяця протягом січня-березня 2024 року нараховувались авансові внески з єдиного податку - відповідно нарахування проводились 20.01.24, 20.02.24, 20.03.24.). При перевірці розділу «Облікові дані платника» позивач з`ясував, що йому анульовано статус платника єдиного податку і, як було зазначено відповідно до інформації в кабінеті - з 31.12.2023 року, не зважаючи на те, що до квітня 2024 року йому продовжували нараховувати зобов`язання з єдиного податку.

Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника, наведеного у додатку 1 до акту цей борг складав:

На 30.06.23 р - 7800.00 грн.

На 31.07.23 р. - 7800.00 грн.

На 31.08.23 р. - 7842.55 грн

На 30.09.23 р. - 7909.85 грн.

На 31.10.23 р. - 7999.17 грн.

На 30.11.23 р. - 8107.29 грн.

Також, з витягу з ІКП, наведеного у додатку 1 до Акту перевірки вбачається, що цей борг утворився ще на 01.01.2023 року, тобто, це той борг у розмірі 7800.00 грн., що нарахований відповідачем за період з червня по грудень 2022 року та підлягає списанню (анулюванню) відповідно до пункту 12 підрозд. 8, розд. XX "Перехідні положення".

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління ДПС у Харківській області по анулюванню реєстрації ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) платником єдиного податку з 01.01.2024 та виключення з реєстру платників єдиного податку на підставі рішення №0/6506/20-40-24-13- 03 від 07.02.2024 року є незаконним, не обгрунтованим, оскільки позивач, на думку суду, станом на 01.01.2024 відповідав визначеним законом критеріям, не підпадав під обмеження, визначені Податковим кодексом України та відповідно був законно зареєстрований як платник єдиного податку, а рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 прийняте безпідставно, посилаючись на наявність боргу, якого не існує, та в порушення пп. 9 прим. 1.4.5 п. 9 прим. 1 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення" ПКУ, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, належним способом захисту прав позивача у цьому випадку є саме зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області відновити реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як платника єдиного податку 2 групи з дати анулювання шляхом включення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до реєстру платників єдиного податку та видати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку другої групи з 01.01.2024 року, з метою недопущення порушення права позивача та повернення його у становище, яке існувало до винесення протиправного рішення.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1,2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.02.2024 за №0/6506/20-40-24-13-03 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як платника єдиного податку 2 групи з 01.01.2024 року.;

Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області поновити реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як платника єдиного податку 2 групи з дати анулюван ня шляхом включення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до реєстру платників єдиного податку та видати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку другої групи з 01.01.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грню40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.