Справа № 690/835/24
Суддя: Кравченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 690/835/24
провадження № 2-а/694/22/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Федорової І.В.,
представника позивача адвоката Держан В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Держан Валентина Василівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
16.01.2025 до Звенигородського районного суду Черкаської області за підсудністю з Ватутінського міського суду Черкаської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 про скасування постановиТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 422 від 06.12.2024 та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
зазначено, що його склав офіцер адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ст.лейтенант ОСОБА_5 , однак фактично його складав та ставив підпис молодший сержант Білоус, що не є уповноважено особою, а отже протокол не є доказом вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, зазначає, що відповідно до витягу Резерв+ ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, вчасно оновив свої військово-облікові дані та має відстрочку від призову по мобілізації в особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Ухвалою суду від 27.01.2025 було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Зобов`язано відповідача надати суду оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
В судовому засіданні представник позивача адвокат Держан В.В. підтримала позов та просила його задовольнити. Вказала на те, що ОСОБА_1 не з`явився до ТЦК, оскільки не отримував повістки. Крім того, він має відстрочку від мобілізації та вчасно оновив свої дані, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Представник відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю та провести розгляд справи без участі представника. Вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснював виклик позивача на 07.11.2024 року через АТ «Укрпошта» для уточнення даних. Згідно з відтиском штемпеля на поштовому відправленні адресат відсутній за адресою проживання, а тому вважається таким, що належно повідомлений. Позивач не з`явився за викликом до ТЦК та не повідомив поважних причин своєї неявки, чим порушив вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП є правомірним.
Одночасно із відзивом відповідач подав для огляду в судовому засіданні справу № 422 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача Держан В.В., дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 15).
З довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти вбачається, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання у Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького з 10.09.2024 року по 10.01.2026 року (а.с. 11).
10.08.2015 року ОСОБА_1 отримав тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 про прийняття на тимчасовий облік запасу ЗСУ та в подальшому був знятий з обліку Звенигородським РВК 22.03.2018 року (а.с. 12).
Згідно даних додатку Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , має звання солдат, спеціальність: квартирно-експлуатаційної служби, днювальний. Вчасно уточни дані, а саме 14.07.2024 року. Має відстрочку на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 07.02.2025 (а.с. 88-89).
Також судом встановлено, що 29.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 було сформовано електронну повістку №880190 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 9 год. 00 хв. 07.11.2024 для уточнення даних. Вказана повістка в той же день була направлена на адресу проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 05.11.2024 на довідці про причини повернення листа проставлено штамп з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 51). При цьому позивач ОСОБА_1 стверджує, що не отримував жодних повісток чи повідомлень про їх надходження у відділення поштового зв`язку, хоча постійно проживає за вказаною адресою.
Виходячи із встановлених обставин, суд констатує, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 за фактичного проживання, оновив військово-облікові дані через додаток Резерв+, на законних підставах оформив та отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації по 07.02.2025 у зв`язку з тим, що є здобувачем вищої освіти за денною формою.
29.11.2024 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №422 про адміністративне правопорушення. Згідно з вказаним протоколом 29.11.2024 о 10:15 год. встановлено: ОСОБА_1 було направлено повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.11.2024 року засобами поштового зв`язку з повідомленням про отримання. За повідомленням Укрпошти повістку не вручено, так як адресат відсутній за вказаною адресою. По виклику до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці не прибув, таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього Законом, а саме: невиконання вимог ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», абзацу 7 ч.3, абзацу 3 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абзацу 1 ч.1 та абзацу 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В пояснені до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що він не з`явився по повістці, тому що не отримував її.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян,
до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма є бланкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Постановою від 06.12.2024 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушенні ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», абзацу 7 ч. 3, абзацу 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та абзацу 1 ч.1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам закону, суд встановив, що вона прийнята не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Так, ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України» передбачає, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Абзац 7 ч. 3, абзац 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» встановлює, що військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку; громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Абзац 1 ч.1 та абзац 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України,
військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Виходячи зі змісту вищевказаних норм, ОСОБА_1 у разі отримання повістки мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 повісткою на 07.11.2024 для уточнення даних. При цьому, в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити військовозобов`язаний, який перебуває на військовому обліку, вчасно оновив свої дані через додаток Резерв+ та має право на відстрочку. Натомість ОСОБА_1 стверджує, що ні повістки, ні повідомлення про її надходження до поштового відділення, він не отримував.
Оцінивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Крім того, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Держан Валентина Василівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 422 від 06 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя Т.М.Кравченко