Справа № 610/735/25
Суддя: Феленко Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/735/25
Провадження № 2-а/610/61/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Афоніної Д.О.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

17 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, у якій просить скасувати постанову серії ЕНА № 4254841, винесену 12.03.2025 інспектором 1-го взводу 4-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області, про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у виді штрафу в сумі 340 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що транспортний засіб легковий автомобіль категорії В, марки "Volkswagen Caddy Kombi", д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є АТ "Укртелеком", був переданий позивачу виключно для службового використання, без мети отримання прибутку, не використовувався для перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю. За таких обставин позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

02.04.2025 представник відповідача через електронний кабінет у системі "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву, у якому просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . На обґрунтування відзиву вказав, що 12.03.2025 близько 15:03 за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Покровська, буд. 103, екіпажом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Харківській області ДПП) було виявлено рух транспортного засобу марки "Volkswagen Caddy Kombi" з державним номерним знаком НОМЕР_2 . Встановлено особу водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час встановлення обставин події було виявлено, що автомобіль належить юридичній особі АТ "Укртелеком", яке здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та не пройшов обов`язковий технічний контроль в порушення п. 31.3 "б" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), що об`єктивно вказувало на ознаки вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП. Встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, за результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4254841 від 12.03.2025 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Представник відповідача також зазначив, що АТ "Укртелеком" відсутнє в Реєстрі неприбуткових установ та організацій, а отже дана юридична особа створена з метою отримання прибутку. Відтак транспортний засіб "Volkswagen Caddy Kombi" з державним номерним знаком НОМЕР_2 належить юридичній особі, яка провадить господарську діяльність з метою отримання прибутку. Тобто, саме використання позивачем, як працівником АТ "Укртелеком" їхнього транспортного засобу і є безпосереднім фактом того, що вищевказаний автомобіль використовується із метою отримання прибутку, і як наслідок підлягає обов`язковому технічному контролю.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

24.03.2025 вказану вище позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст. 286 КАС України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

З довідки № 631.100-15-39, виданої 14.03.2025, убачається, що ОСОБА_1 з 30.09.1998 був прийнятий кабельником-спаювальником 3 розряду до Центру електрозв`язку № 7 Харківської дирекції Українського державного підприємства електрозв`язку "Укртелеком" (наказ № 7 від 30.09.1998). З 21.09.2020 і до теперішнього часу позивач працює на посаді електромеханіка електрозв`язку дільниці транспортної мережі № 134/3 м. Ізюм цеху транспортної мережі регіонального центру транспортної мережі технічного департаменту Харківської філії АТ "Укртелеком" (наказ № 35-03-627/к від 21.09.2020). На підтвердження зазначеного позивач надав копію наказу від 21.09.2020 № 35-03-627/к (а.с. 17, 18).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки "Volkswagen Caddy Kombi" з державним номерним знаком НОМЕР_2 , типу легковий універсал-В, масою 1 700 кг, є АТ "Укртелеком" (а.с. 6).

На підставі наказу від 18.06.2024 № 164-Н-НR за електромеханіком електрозв`язку ДТМ № 134/3 м. Ізюм ЦТМ Харківської філії АТ "Укртелеком" Волощенком Є.В. з дати підписання акта приймання-передачі закріплено транспортний засіб марки "Volkswagen Caddy Kombi" з державним номерним знаком НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_4 , визначено місце стоянки транспортного засобу за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, пров. Серпуховський, буд. 1-А. ОСОБА_1 призначено відповідальним за експлуатацію вказаного транспортного засобу технологічного користування, надано право керування вказаним транспортним засобом (а.с. 14-15).

Згідно з актом приймання-передачі ТЗ від 20.06.2024 транспортний засіб марки "Volkswagen Caddy Kombi" з державним номерним знаком НОМЕР_2 , номер НОМЕР_5 , рік випуску 2007, було передано старшим механіком ВЗТ ОСОБА_2 електромеханіку ДТН 134-13 ОСОБА_1 (а.с. 16).

За даними виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності АТ "Укртелеком" та Харківської філії АТ "Укртелеком" є діяльність у сфері проводового електрозв`язку (а.с. 7-8, 10-11).

Відповідно до відомостей, отриманих відповідачем з Реєстру неприбуткових установ та організацій, станом на 27.03.2025 інформація за критеріями пошуку АТ "Укртелеком" (), відсутня (а.с. 41).

12.03.2025 інспектором 1 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Жученком С.В. в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, вул. Покровська, буд. 103, розглянуто справу та винесено постанову серії ЕНА № 4524841 за ч. 3 ст. 121 КУпАП, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн (а.с. 5).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п. 31.3 "б" Правил дорожнього руху, ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух", а саме: експлуатація транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Копію постанови ОСОБА_1 отримав під підпис.

З долученого до відзиву відповідачем відео, убачається, що працівником поліції було запропоновано позивачеві пред`явити талон проходження державного технічного огляду транспортним засобом, на що останній відповів відмовою у зв`язку з тим, що автомобіль, яким він керує, не відноситься до транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю, оскільки використовується ним лише з метою пересування, а не задля перевезення пасажирів та вантажу з метою отримання прибутку. Крім того, на відео зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, складання поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та вручення її особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 3 статті 288 КУпАП передбачено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 3 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Мотиви суду.

Як було зазначено вище, позивачу ОСОБА_1 ставиться у вину порушення Правил дорожнього руху, а саме те, що він, у порушення п. 31.3 "б" ПДР, ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух" керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до п. 1.1 ПДР ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9 ПДР).

Відповідно до п. 31.3 "б" ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з частинами 1-4 ст. 35 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світло пропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з частинами 7, 8, 9 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки "Volkswagen Caddy Kombi", д.н.з. НОМЕР_1 , яким 12.03.2025 о 15.03 год в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, вул. Покровська, буд. 103 керував ОСОБА_1 , належить на праві власності АТ "Укртелеком". Параметри транспортного засобу: тип - загальний легковий, пасажирський-В, маса 1 700 кг.

Відповідно до наказу від 18.06.2024 № 164-Н-НR директора Харківської філії АТ "Укртелеком" ОСОБА_3 з метою систематизації використання транспортних засобів, підвищення ефективності виконання покладених на працівників компанії трудових обов`язків та більш оперативного вирішення виробничих питань транспортний засіб марки "Volkswagen Caddy Kombi", д.н.з. НОМЕР_1 , було закріплено за електромеханіком електрозв`язку ДТМ № 134/3 м. Ізюм ЦТМ Харківської філії АТ "Укртелеком" Волощенком Є.В.

Отже, враховуючи те, що тип вказаного вище транспортного засобу легковий універсал-В з кількістю сидячих місць з місцем водія 5, суд робить висновок, що такий відноситься до легкових автомобілів призначених для перевезення пасажирів та їх багажу (вантажу).

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, що даний автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" також дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Відповідно до пп 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ № 176 від 18 липня 1997 року.

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на те, що під час керування автомобілем марки "Volkswagen Caddy Kombi", д.н.з. НОМЕР_1 , водій використовував його для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, і такий прибуток був отриманий саме як результат перевезення пасажирів або вантажу.

Жодних доказів того, що транспортний засіб, яким керував позивач, є вантажним, переобладнаним під вантажні перевезення, або ним здійснювались перевезення вантажів чи пасажирів з метою отримання прибутку (товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товару позивачем, дорожні листи тощо) відповідачем суду не надано.

Сам по собі факт керування позивачем транспортним засобом, власником якого є суб`єкт господарювання, жодним чином не свідчить про використання такого транспортного засобу для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Натомість зазначений автомобіль використовується позивачем виключно задля технологічних цілей, пересування водія, перевезення обладнання тощо, та не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, тому він не підлягає обов`язковому технічному контролю транспортних засобів відповідно до вимог ст. 35 Закону України "Про дорожній рух".

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що суду не надано належних і допустимих доказів та не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відтак притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 4254841 від 12.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 139, 159, 160, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову інспектора 1 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Жученка С.В. від 12 березня 2025 року серії ЕНА № 4254841 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з Департамента патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Повний текст рішення складено 04 квітня 2025 року.

СуддяЮ.А. Феленко