Справа № 420/23604/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23604/24

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 18.12.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у нездійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 14 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року в належному розмірі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 14 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 54 113,43 грн., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 21 травня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн. за період з 1 березня 2018 року до 21 травня 2020 року включно в загальній сумі 119 065,32 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячно грошово компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 22 травня 2018 року до 20 грудня 2021 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 рок №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн. за період з 22 травня 2018 року до 20 грудня 2021 року включно в загальній сумі 83 360,12 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у період з 14.12.2016р. по 21.05.2020р. вона проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , а з 22.05.2020р. по 20.12.2021р. у військовій частині НОМЕР_3 . Однак, за вказані періоди військової служби індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 виплачувалася не в належному розмірі. Позивач стверджувала, що січень 2008 року, як місяць підвищення посадового окладу на підставі постанови КМУ №1294, є базовим місяцем для розрахунку належних позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2016р. по 28.02.2018р. Недоплачена сума індексації за вказаний період становить 54 113,43 грн. Починаючи з 01.03.2018р. ОСОБА_1 має право на отримання індексації-різниці (фіксованої індексації), яка розраховується на підставі абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року до участі у справі як співвідповідачів залучено військову частину НОМЕР_4 та військову частину НОМЕР_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 , яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 14 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року в належному розмірі.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 14 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 21 травня 2020 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн. за період з 1 березня 2018 року до 21 травня 2020 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 22 травня 2018 року до 20 грудня 2021 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22 травня 2018 року до 20 грудня 2021 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

В задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 18.12.2024р. у відповідній частині з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідачів виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за спірні періоди в твердій грошовій сумі судом першої інстанції не виконано вимог статті 2 КАС України щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача щодо того, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за спірні періоди мають бути проведені із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Військова частина НОМЕР_4 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову - без змін. Відповідач зазначає про відсутність правових підстав для зобов`язання його здійснити на користь позивача компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, оскільки відповідний обов`язок у військової частини виникає одночасно з виплатою нарахованих сум грошового забезпечення, які не були належним чином виплачені ОСОБА_1 під час проходження військової служби. Тобто, на відповідача, як податкового агента, Законом покладено обов`язок утримання відповідних сум податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу. А відтак, відповідні вимоги позиву є передчасними.

Військова частина НОМЕР_1 також подала апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2024р., обґрунтовану посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не повне з`ясування обставин справи. Просить скасувати рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні її вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою, що у період з 01.06.2018р. по 01.01.2019р. військова частина НОМЕР_2 , в якій проходила військову службу ОСОБА_1 , не знаходилася на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , а перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_5 . Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 лише у період з 01.01.2019р. по 01.06.2019р.

Також, апелянт посилається на те, що військовою частиною НОМЕР_1 здійснювалася лише виплата грошового забезпечення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , а не його розрахунок, який проводився на підставі відповідних наказів командира військової частини НОМЕР_2 .

Посилається апелянт і на те, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку із розміром грошового забезпечення, що має виплачуватися ОСОБА_1 , належить до компетенції відповідача. Суд не може встановити базовий місяць для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, так як уповноважений лише встановити лише право на її отримання.

Крім того, військова частина НОМЕР_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення з даним позовом до суду.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 14.12.2016р. по 21.05.2020р. ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 (наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 14.12.2016р. №330, наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.05.2020р. №108).

Згідно Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 26.04.2017р. №322/1/5-дск, директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.04.2017р. №Д-6дск з 30.06.2017р. військова частина польова пошта НОМЕР_6 змінила найменування на військову частину НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13.05.2020р. №68-РС ОСОБА_1 призначено на посаду начальника їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 22.05.2020р. №108 ОСОБА_1 з 22.05.2020р. зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 20.12.2021р. №249 ОСОБА_1 визнано такою, що справи та посаду здала 20.12.2021р. та вибула до нового місяця служби.

Таким чином, . ОСОБА_1 проходила військову службу:

- у період з 14.12.2016р. по 21.05.2020р. у військовій частині НОМЕР_2 ;

- у період з 22.05.2020р. по 20.12.2021р. у військовій частині НОМЕР_3 .

Зазначена обставина підтверджується також наявним в матеріалах справи витягом з послужного списку ОСОБА_1 .

Згідно листа військової частини НОМЕР_2 від 21.02.2024р. №475, за наслідками розгляду адвокатського запиту щодо отриманих ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення, у період з 01.01.2016р. по 31.05.2018р. військова частина НОМЕР_2 знаходилася на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 , а у період з 01.06.2018р. по 31.05.2022р. на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 , стверджуючи, що у період проходження військової служби на її користь не виплачувалася в належному розмірі індексація грошового забезпечення, звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції встановив порушене право позивача на отримання в належному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2016р. по 20.12.2021р. При цьому, за висновками суду, відповідне право позивача у період з 14.12.2016р. по 28.01.2018р. порушено військовою частиною НОМЕР_4 , на фінансовому забезпеченні якої перебувала військова частина НОМЕР_2 ; у період з 01.03.2018р. по 21.05.2020р. - військовою частиною НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої у цей період перебувала військова частина НОМЕР_2 ; у період з 22.05.2020р. (судом зазначено помилково 22.05.2018р.) по 20.12.2021р. - військовою частиною НОМЕР_3 , де в цей період проходила службу ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015р. №1013 (далі - Постанова №1013) п.5 Порядку №1078 викладено в новій редакції:

« 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку».

Отже, починаючи з 09.12.2015р. обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Пунктом 1 Постанови №1013 внесено зміни до Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, що призвело до збільшення посадових окладів працівників, заробітна плата яких обчислюється за вказаною тарифною сіткою.

Відповідно до п.3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (Офіційний вісник України, 2003р., №29, ст.1471).

Виходячи з системного аналізу п.1-3 Постанови №1013, базовий місяць січень 2016 року застосовується для подальшої індексації заробітної плати за посадами, оклади (тарифні ставки) за якими підвищилися в грудні 2015 року у зв`язку з прийняттям Постанови №1013, що відповідає положенням п.5 Порядку №1078 в редакції з 09.12.2015р.

В свою чергу, Порядок №1078 пов`язує обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації зі зміною окладів (тарифних ставок), тому базовий місяць індексації грошового забезпечення (заробітної плати) змінюється виключно у разі підвищення посадових окладів (тарифних ставок).

Станом на час виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007р. №1294, яка набрала чинності 01.01.2008р.

Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018р. у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 14.12.2016р. по 28.02.2018р. підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року.

Суд першої інстанції, зобов`язуючи нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року саме військову частину НОМЕР_4 , виходив з того, що у вказаний період військова частина НОМЕР_2 , де проходила службу позивач, перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 .

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пунктів 3, 4 Розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Як стверджує військова частина НОМЕР_4 та не спростовується позивачем, на підставі вказаних норм Порядку №260, нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснювалося фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_2 на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_2 . Замовлення ж коштів на фінансування виплати позивачу грошового забезпечення здійснювала військова частина НОМЕР_4 .

З вказаного слідує, що військовою частиною НОМЕР_4 не здійснювався розрахунок грошового забезпечення позивача, в т.ч. індексації грошового забезпечення, а здійснювалася лише його виплата на підставі відомостей, які надходили від військової частини НОМЕР_2 .

А відтак, на думку колегії суддів, право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 14.12.2016р. по 28.02.2018р., з урахуванням базового місяця січень 2008 року, порушено військовою частиною НОМЕР_2 , а не військовою частиною НОМЕР_4 , як про це зазначив суд першої інстанції.

Що ж до позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених за період з 01.03.2018р. по 20.12.2021р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.

Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Щодо «фіксованої» суми індексації, то Закон №1282-ХІІ і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 , військовій частині належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці.

Водночас, сторонами у справі не заперечується, що цей вид індексації за період з 01.03.2018р. позивачу не виплачувався.

Колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.

Як вбачається з наданої військовою частиною НОМЕР_4 на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2025р. картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2018 рік грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 7138,40 грн., а в березні 2018 року 7595,04 грн. (без врахування складових, які мають разовий характер в сумі 4691,40 грн.).

А відтак, грошовий дохід позивача у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року збільшився на суму 456,64 грн.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% (з урахуванням підвищення посадового окладу з січня 2008 року), про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021р. №5211/0/290-21/51.

Як вже зазначалося, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:

1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4 463,15 грн. 456,64 грн. = 4006,51 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації, з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078, підлягала виплаті позивачу у розмірі 4006,51 грн. до 20.12.2021р.

Враховуючи, що у період з 01.03.2018р. по 21.05.2020р. ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , то індексація з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078 за вказаний період підлягала виплаті позивачу саме військовою частиною НОМЕР_2 . Відповідно, індексація за період з 22.05.2020р. по 20.12.2021р. підлягала виплаті військовою частиною НОМЕР_3 .

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 21 травня 2020 року та військову частину НОМЕР_3 за період з 22 травня 2020 року по 20 грудня 2021 року індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4006,51 грн. в місяць включно відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, то колегія суддів зазначає про передчасність вказаної вимоги, оскільки станом на дату вирішення даної адміністративної справи відсутні підстави вважати, що відповідачами будуть порушені права позивача щодо не здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44, при здійснені виплат нарахованої індексації грошового забезпечення позивача за спірний період.

Щодо доводів військової частини НОМЕР_1 стосовно пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду колегія суддів зазначає наступне.

Питання строків звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший).

За правилами ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положення статті 122 КАС не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати.

В судовій практиці усталеним є підхід щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо проходження публічної служби, у яких виник спір. Такий підхід відповідає висновкам Конституційного Суду України, сформульованим у рішенні від 07 травня 2002 року №8-рп/2002, за змістом якого при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, суд, встановивши відсутність у спеціальних законах норм, може застосовувати норми КЗпП України, у якому визначені основні трудові права працівника.

Спір у цій справі є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

06.04.2023р. Верховний Суд ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, предметом спору якої також є недотриманням законодавства про оплату праці.

У рішенні від 06.04.2023р. у справі №260/3564/22 предметом дослідження Верховним Судом було, зокрема, і питання строку звернення до суду з таким позовом, по суті якого сформовані наступні висновки:

«Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, Суд виходить з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022р. №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022р. №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022р., частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022р. Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 Кодекс законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022р. №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності».

Отже, у рішенні від 06.04.2023р. у зразковій справі №260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022р. №2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Рішення Верховного Суду від 06.04.2023р. у зразковій справі набрало законної сили 20.09.2023р. на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду, якою це рішення залишено без змін.

Аналогічний підхід щодо застосування приписів статті 233 Кодексу законів про працю України застосовано Верховним Судом у постановах від 19.01.2023р. у справі №460/17052/21, від 27.04.2023р. у справі №300/4201/22, від 28.09.2023р. у справі №140/2168/23, від 20.11.2023р. у справі №160/5468/23, від 01.10.2024р. у справі №160/21959/23.

Оскільки позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_3 наказом від 20.12.2021р. №249, тобто до набрання чинності Законом №2352-IX, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не пропустила строк звернення до суду із цим позовом.

У спірний період, зокрема з 14.12.2016р. по 20.12.2021р., частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Отже, у даному випадку строк звернення з даним позовом до суду ОСОБА_1 не пропущено.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене у сукупності колегія суддів вважає, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 18.12.2024р. підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дана справа належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-«г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року в належному розмірі.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 21 травня 2020 року у фіксованій величині 4006,51 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 21 травня 2020 року у фіксованій величині 4006,51 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22 травня 2020 року по 20 грудня 2021 року у фіксованій величині 4006,51 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22 травня 2020 року по 20 грудня 2021 року у фіксованій величині 4006,51 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 квітня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук