Справа № 440/4720/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 р. Справа № 440/4720/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2024, суддя Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 30.12.24 по справі № 440/4720/24

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради , Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження селищного голови Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 18.03.2024 № 56-ОС «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області;

- стягнути з виконавчого комітету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідачем не виконано обов`язок щодо запропонування працівнику у зв`язку зі звільненням через зміни в організації виробництва і праці інших вакантних посад, що були наявні у Виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради, та на які міг бути призначений позивач з урахуванням рівня його кваліфікації та досвіду роботи.

У судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав, вважав рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення позову у повному обсязі.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважали рішення суду першої інстанції законним та зазначали про відсутність підстав для його скасування.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, з 02.05.2018 ОСОБА_1 перебував на посаді начальника відділу з питань освіти, культури, соціального захисту населення виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради.

Відповідно до рішення п`ятнадцятої сесії Новосанжарської селищної ради сьомого скликання від 28.11.2018 № 13 «Про внесення змін до структури виконавчих органів ради, затвердженої рішенням третьої сесії Новосанжарської селищної ради сьомого скликання від 03.01.2018 № 5 «Про затвердження структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та викладення її в новій редакції» назву відділу викладено у новій редакції: відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту, культури і туризму, соціального захисту населення виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради.

Рішенням двадцять четвертої позачергової сесії Новосанжарської селищної ради сьомого скликання від 05.06.2019 № 7 «Про внесення змін до структури виконавчих органів ради, затвердженої рішенням третьої сесії Новосанжарської селищної ради сьомого скликання від 03.01.2018 № 5 «Про затвердження структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та викладення її в новій редакції» назву відділу викладено в новій редакції: відділ соціального захисту населення, сім`ї молоді та спорту виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради.

Відповідно до розпорядження від 28.12.2022 № 235-ОС «Про переведення ОСОБА_2 » 02.01.2023 позивача переведено за його заявою на посаду начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради.

Рішенням тридцять п`ятої позачергової сесії Новосанжарської селищної ради восьмого скликання від 05.09.2023 № 6 «Про створення Відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області» створений Відділ соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області у статусі юридичної особи публічного права.

Згідно з рішенням тридцять п`ятої позачергової сесії Новосанжарської селищної ради восьмого скликання від 05.09.2023 № 7 «Про внесення змін до структури виконавчих органів Новосанжарської селищної ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» внесені зміни до структури виконавчих органів Новосанжарської селищної ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів (згідно з додатком 1), затверджених рішенням другої позачергової сесії селищної ради восьмого скликання від 18.12.2020 №25 (зі змінами), а саме скорочений штат та чисельність апарату виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради в кількості 8 штатних одиниць та ліквідований відділ соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради.

Відповідно до розпорядження від 14.09.2023 № 337 «Про попередження працівників відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради про зміни в організації виробництва і праці, пов`язаних з ліквідацією відділу, та можливе наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів України про працю» працівники відділу, у тому числі позивач, попереджені про зміни в організації виробництва і праці унаслідок ліквідації відділу у структурі виконавчого комітету селищної ради та можливе наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності (штату) працівників за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів України про працю у встановленому законодавством порядку та фактичне вивільнення працівників шляхом видання окремого розпорядження не раніше ніж через 2 (два) місяці з дня їх попередження про майбутнє вивільнення.

10.01.2024 у зв`язку із перебуванням позивача на лікарняному засобами поштового зв`язку на його адресу направлені персональні повідомлення від 19.12.2023 та 05.01.2024 про можливе вивільнення із пропозицією про працевлаштування на вакантних посадах інспектора відділу благоустрою при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради, начальника комунального підприємства «Джерело» Новосанжарської селищної ради.

Пропозицію про працевлаштування на вакантних посадах інспектора відділу благоустрою при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради, начальника комунального підприємства «Джерело» Новосанжарської селищної ради позивач не прийняв.

В подальшому розпорядженням селищного голови Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 18.03.2024 № 56-ОС ОСОБА_1 звільнений з 19.03.2024 з посади начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради.

Позивач, не погодившись із розпорядженням про звільнення, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність розпорядження про звільнення позивача у зв`язку зі змінами в організації праці, скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами; посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів міських рад.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, визначаються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Статтею 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачені підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону, крім загальних підстав, передбачених КЗпП України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом 280/97-ВР, цим та іншими законами України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, серед іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У свою чергу ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Так, спірні правовідносини виникли з приводу правомірності розпорядження селищного голови Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 18.03.2024 № 56-ОС «Про звільнення ОСОБА_2 ».

У ході судового розгляду встановлено, що рішенням тридцять п`ятої позачергової сесії Новосанжарської селищної ради восьмого скликання від 05.09.2023 № 7 «Про внесення змін до структури виконавчих органів Новосанжарської селищної ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» внесені зміни до структури виконавчих органів Новосанжарської селищної ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів (згідно з додатком 1), затверджених рішенням другої позачергової сесії селищної ради восьмого скликання від 18.12.2020 № 25 (зі змінами), а саме:

- скорочений штат та чисельність апарату виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради в кількості 8 штатних одиниць;

- ліквідований відділ соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради.

В подальшому розпорядженням від 14.09.2023 № 337 «Про попередження працівників відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради про зміни в організації виробництва і праці, пов`язаних з ліквідацією відділу, та можливе наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів України про працю» попереджено працівників відділу, у тому числі позивача, про зміни в організації виробництва і праці унаслідок ліквідації відділу у структурі виконавчого комітету селищної ради та можливе наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності (штату) працівників за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів України про працю у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, фактично відбулося скорочення посади, на якій перебував позивач, що може бути підставою для звільнення працівника за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з такими змінами, за умови дотримання власником вимог частини другої статті 40, статей 42, 43, 49-2 КЗпП України.

Так, роботодавець є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. При цьому, мається на увазі, що роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичній особі.

Наведене свідчить, що розірвання трудового договору з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України, а також дотриманням установлених вимог при вивільненні працівника (попередження за 2 місяці про наступне вивільнення, врахування переважного права на залишення на роботі, наявність скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці). Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судовим розглядом встановлено, що 10.01.2024 засобами поштового зв`язку (з огляду на на перебування позивача на лікарняному, що не заперечується сторонами) позивачу були направлені персональні повідомлення від 19.12.2023 та 05.01.2024 про можливе вивільнення із пропозицією про працевлаштування на вакантних посадах:

- інспектора відділу благоустрою при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради;

- начальника комунального підприємства «Джерело» Новосанжарської селищної ради.

Від запропонованих посад позивач відмовився.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку, що відповідачем як роботодавцем був виконаний обов`язок одночасно із попередженням про звільнення у зв`язку із скороченням штату запропонувати всі наявні вакантні посади.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із поясненнями Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради станом на 05.01.2024 у відділі соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області були наявні наступні вакантні посади: 4 посади головного спеціаліста, 3 посади спеціаліста І категорії, посада інспектора та спеціаліста І категорії сектору у справах соціального захисту ветеранів та внутрішньо переміщених осіб.

Вказані посади не були запропоновані позивачу через те, що раніше запропоновані іншим працівникам, які надали погодження на їхнє зайняття.

Втім, колегія суддів не вважає наведене обставинами, що виключають обов`язок роботодавця запропонувати такі посади і ОСОБА_1 , оскільки на момент попередження позивача про звільнення вони були вакантними, тобто зазначені у штатному розписі відповідного органу, наказів щодо призначення на них інших працівників не приймалось, а отже мали бути враховані при направлені позивачу повідомлення від 19.12.2023 та 05.01.2024 про можливе вивільнення із пропозицією про працевлаштування на вакантних посадах.

Крім того, слід звернути увагу, що повідомлення про можливе вивільнення, якими запропоновано посади головних спеціалістів та спеціалістів І категорії відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області іншим особам, були направлені 19.12.2023, 28.12.2023, тобто в один день чи пізніше із повідомленням ОСОБА_1 від 19.12.2023.

Разом з тим, згідно зі змістом повідомлення від 19.12.2023 позивачу було запропоновано виключно посаду інспектора відділу благоустрою при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради та зазначено, що у виконавчому комітеті відсутні будь-які інші вакантні посади, які відповідають професії та кваліфікації позивача.

В подальшому, у повідомленні про можливе вивільнення від 05.01.2024 ОСОБА_1 було запропоновано посаду інспектора відділу благоустрою при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради із посадовим окладом 4300 грн., посаду начальника Комунального підприємства «Джерело» Новосанжарської селищної ради з посадовим окладом 16640 грн.

Почергове запропонування у повідомленнях від 19.12.2023 та 05.01.2024 вакантних посад ОСОБА_1 відповідач пояснив тим, що кожна наступна посада могла бути запропонована після відмови працівника від попередньої.

Втім, таке твердження колегія суддів не приймає, оскільки законодавство містить вимогу щодо одночасного запропонування всіх наявних вакантних посад чи робіт за відповідною професією чи спеціальністю, які працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

З цих підстав колегія суддів також вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність обов`язку запропонувати позивачу посаду спеціаліста І категорії сектору у справах соціального захисту ветеранів та внутрішньо переміщених осіб за відсутності відмови ОСОБА_3 від раніше запропонованих посад.

Стосовно посади начальника Відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області відповідач пояснив, що така посада є вищою, ніж посада начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, яку займав позивач, а тому не могла бути йому запропонована.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, роботодавець є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

У разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору.

При цьому, рівнозначними є посади, до яких встановлені однакові вимоги до професійної компетентності кандидатів на її зайняття та яка належить до однієї підкатегорії посад службовців місцевого самоврядування.

Відповідно до класифікації посад в органах місцевого самоврядування, встановленої ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", посади начальника Відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області та начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, яку займав позивач, віднесені до шостої категорії.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що посада начальника Відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області мала бути запропонована позивачу.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що посада начальника Відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області є вищою, ніж та, яку займав позивач, через відмінність встановленого посадового окладу, оскільки положення ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", згідно з якими класифікуються посади в органах місцевого самоврядування, не містить такої ознаки як посадовий оклад.

Доводи відповідача про те, що рівень кваліфікації та продуктивність праці ОСОБА_1 на посаді начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області викликали сумнів у суб`єкта призначення, не спростовують висновків щодо необхідності запропонування позивачу, у тому числі, посади начальника Відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області.

Так, у випадку фактичного скорочення займаної працівником посади йому має бути запропонована рівноцінна посада, а в разі, якщо на таку посаду претендують також інші працівники, роботодавець зобов`язаний провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено ч. 1 ст. 42 КЗпП України.

Отже, саме під час такого аналізу мають бути враховані обставини, у тому числі ті, на які посилається відповідач, зокрема: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, кваліфікація, продуктивності праці, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі та інше.

Тобто, відповідач повинен був запропонувати іншу вакантну посаду, і у разі, якщо на таку посаду претендують також інші працівники, роботодавець зобов`язаний був провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України.

З цих же підстав, є необґрунтованими також доводи відповідача щодо посади начальника сектору у справах соціального захисту ветеранів та внутрішньо переміщених осіб у складі Відділу соціального захисту населення Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, стосовно якої відповідачем зазначено, що вказаний новостворений підрозділ наділений більш ширшими повноваженнями, ніж відділ соціального захисту населення та охорони здоров`я Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області.

Разом з тим, згідно зі ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посади начальників зазначених підрозділів віднесено до однієї категорії.

При цьому, посилання відповідача на обсяг повноважень вказаного підрозділу не виключають обов`язку запропоновати зазначену посаду позивачу, а мають бути враховані під час здійснення порівняльного аналізу рівня кваліфікації та відповідності вимогам до певної посади працівників, що одночасно претендують на її зайняття.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що позивачу було запропоновано лише дві вакантні посади, а саме інспектора відділу благоустрою при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради та начальника Комунального підприємства «Джерело» Новосанжарської селищної ради.

Під час вирішення даного спору колегія суддів вважає за необхідне врахувати правові висновки, викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 31.03.2020 у справі № 826/6148/16, від 09.10.2019 у справі № 821/595/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 800/538/17, відповідно до яких встановлена законодавством можливість реорганізації державної установи (організації) не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників, які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють можливе вивільнення працівників. Тобто роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

При цьому, такий обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що відповідач не дотримався вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, що проявилося у невиконанні обов`язку щодо пропонування ОСОБА_3 усіх вакантних посад, які він міг обійняти з урахуванням кваліфікації, що є істотним порушенням процедури звільнення.

За таких обставин, оскаржуване розпорядження селищного голови Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 18.03.2024 № 56-ОС «Про звільнення ОСОБА_2 » на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 27 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 від 18.12.2024 Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради за грудень 2023 року та лютий 2024 року розмір грошового забезпечення позивача складає загалом 26731,02 грн.

Середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 1069,24 грн.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 19.03.2024 по 26.03.2025 складає 285487,08 грн. (267 дні*1069,24 грн.).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.03.2024 по 26.03.2025 в розмірі 285487,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє належне підтвердження у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а отже спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 по справі № 440/4720/24 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження селищного голови Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 18.03.2024 № 56-ОС «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області з 19.03.2024.

Стягнути з Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.03.2024 по 26.03.2025 в розмірі 285487 (двісті вісімдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 04.04.25.