Справа № 368/1053/24
Суддя: Іванюта Т. Є.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 368/1053/24
Рішення

Іменем України

"10" березня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є військовозобов`язаним і перебуває на обліку за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.06.2024 року у м. Чернівці Позивач був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою перевірки документів. Позивач виконав вимоги працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , пред`явивши на їхню вимогу військово-обліковий документ, на що йому було повідомлено, що він не пройшов військово-лікарську комісію (далі також ВЛК), відмітка про проходження комісії відсутня у військовому квитку Позивача, тому йому необхідно негайно прослідувати за працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження ВЖ.

Позивач повідомив представників Відповідача, що ВЛК він проходив у 2022 році, а тому не має обов`язку повторно проходити ВЛК, прослідувати за працівниками РТЦК та СП Позивач відмовився.

У відповідь працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було застосовано до Позивача фізичний примус та силою доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . По прибуттю до відділу, у Позивача було примусово відібрано усі особисті речі та документи, телефон та було наказано чекати. Покинути приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач за своєю волею не міг та примусово утримувався озброєними працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, Позивача було примусово затримано та позбавлено волі.

У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач пробув близько 5 годин, протягом яких він не міг за власним бажанням покинути приміщення чи вийти на зв`язок з будь-ким із членів сім`ї, родичів чи близьких осіб, повідомити їм про своє місцезнаходження та обставини затримки. Будь-яких протоколів про затримання чи інших документів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 не складалося, обвинувачення у вчиненні Позивачем адміністративного чи кримінального правопорушення не пред`являлося, права уповноваженими особами не роз`яснялися.

Після 5 годин перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , один з працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 наказав Позивачу збиратися та їхати з ним для подальшого проходження ВЛК, на що Позивач повторно пояснив, що ВЛК проходив у 2022 році та що комісія не може бути пройдена ним в цей самий день та всього лиш за один день, просив направити його для проходження комісії за місцем проживання, де він перебуває на військовому обліку.

Потім до кімнати знову увійшов працівник ТЦК та повідомив, що або Позивач підпише відмову від проходження ВЛК або буде й надалі утримуватися в приміщенні ТЦК, поки не погодиться пройти ВЛК.

Розуміючи, що покинути приміщення відділу РТЦК та СП Позивач за власним бажанням не може, після 8 годин примусового затримання, Позивача змусили підписати відмову від проходження ВЛК з поясненням, що він бажає проходити ВЛК за місцем проживання.

Після цього Позивачу повідомили, що щодо нього буде винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу та вручили повістку про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 18.06.2024 року.

Усвідомлюючи незаконність дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 та розуміючи, що його доводи не беруться до уваги працівниками ТЦК, побоюючись ймовірного повторного незаконного утримання чи вчинення щодо нього інших незаконних дій. Позивач не прибув 18.06.2024 року на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

29.06.2024 року засобами поштового зв`язку Позивач отримав копію постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №682 від 18.06.2024 року (далі - Оскаржувана постанова).

Вказаною постановою встановлено, що 11.06.2024 року о 10 год.00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач відмовився від отримання направлення на ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, тобто порушив правила військового обліку в особливий період, а саме абз. 4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз.4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 3.1, 3.2 глави 3 розділу 11 наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України».

Також, в Оскаржуваній постанові зазначено, що склад адміністративного правопорушення в діях Позивача вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №682 від 11.06.2024 року та іншими матеріалами в сукупності.

Оскаржуваною постановою Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 17000 грн.

Позивач вважає викладені вище дії Відповідача незаконними і просить Поновити строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №682 від 18.06.2024 року, визнати її незаконною і скасувати, та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і суду пояснив, що він проходив ВЛК в 2022 році за місцем проживання, висновок якого дійсний 5 років, але при собі вказаних документів не мав, а тому відмовився від його повторного проходження, написавши у ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву про відмову від проходження ВЛК.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлені належним чином, надіслали відзив, в якому просять в задоволенні позову відмовити. Відзив обгрунтовано тим, що позивач, перебуваючи приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від проходження ВЛК, за що його було притягнуто до адмінвідповідальності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з слідуючих підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах, повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КУпАП), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 17.01.2013 року є військовозобов`язаним, а також медичною комісією при Кагарлицькому РВК 26.10.2012 року визнаний обмежено здатним .

Відносно Позивача 11 червня 2024 року в м.Хотин ІНФОРМАЦІЯ_3 при перевірці його облікових даних було складено протокол про адміністративне правопорушення №682, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не мав військово-облікових документів та права на відстрочку від призову під час мобілізації, за місцем роботи не заброньований, а також відмовився від проходження обстеження та медичного огляду, аргументуючи це тим, що бажає проходити ВЛК за місцем реєстрації та перебування на військовому обліку. Вказаний протокол був винесений в присутності позивача.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення №682 від 18.06.2024 року, винесеною ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 17000 грн. Вказаною постановою встановлено, що 11.06.2024 року о 10 год.00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач відмовився від отримання направлення на ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, тобто порушив правила військового обліку в особливий період, а саме абз. 4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз.4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 3.1, 3.2 глави 3 розділу 11 наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України».

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Так, відповідно до ч.3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24 лютого 2022 року, оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 19 листопада 2025 року, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст.235 КУпАП).

Таким чином, з 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної робот Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальноїреабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до абз. 1 п. 3.2 глави 3 розділу II Положення №402, повторний медичний огляд військовозобов язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Позивач посилається на документи, а саме: Копію картки обстеження та медичного огляду №673, видана КНП Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» та Копію картки обстеження та медичного огляду №250, видана КНП Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» які суд не може взяти до уваги, поскільки вони належним чином не оформлені.

Згідно ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до з ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 3.1, 3.2 глави 3 розділу II наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України», громадяни зобов язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони.

Позивач пояснив, що він відмовився від проходження медичного огляду, а тому посилання що відносно нього незаконно винесена постанова про притягнення до відповідальності за ст. 210-1 ч.3 КУпАП є безпідставним,

Посилання позивача, що постанова містить невірну кваліфікацію нібито вчиненого ним правопорушення та за обставин, викладених в Оскаржуваній постанові, Позивача не могло бути притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАІІ не заслуговують на увагу.

Оскаржувана постанова була винесена 18.06.2024 р. Враховуючи те, що Позивач не був присутній під час розгляду справи та винесення постанова, вона не могла бути оскарження у 10-денний строк з дня винесення.

Копію постанови Позивач отримав лише 29.06.2024 р.

Отже, строк на оскарження постанови було пропущено Позивачем з поважних причин, а тому такий строк підлягаю поновленню.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконною та скасування постанови, відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Шостого Київського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів.

Суддя: Іванюта Т.Є.