Справа № 179/217/25
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

представника позивача Салтисюка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 лютого 2025 року позивачу в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було вручено постанову № 1214 за справою про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року, винесена відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Вищезазначена постанова у справі про адміністративне правопорушення підписана від імені начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що вищезазначена постанова винесена в супереч вимогам закону, з грубим порушенням його прав та не відповідає фактичним обставинам, в наслідок чого підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначає, що 12 лютого 2025 року, від працівників поліції йому стало відомо, що за обліковими даними він оголошений у розшук, як особа, яка ухиляється від призову до лав Збройних сил України за мобілізацією та відповідно вчинення, у зв`язку з цим адміністративного правопорушення.

В цей же день, 12 лютого 2025 року ОСОБА_1 (позивач) самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 для встановлення причин оголошення його в розшук як особи, яка ухиляється від призову на військову службу за мобілізацією.

Перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 працівниками установи на адресу ОСОБА_1 було надано пояснення, що він перебуває у розшуку, у зв`язку з тим, що попередньо без поважних причин не з`явився на три виклики (повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_6 , для уточнення облікових даних. ОСОБА_1 було надано пояснення, що жодних викликів на свою адресу, він ніколи не отримував, хоча при цьому своєчасно, 04.07.2024 року уточнив облікові дані з підтвердженням адреси місця проживання: АДРЕСА_1 .

Вислухавши заперечення ОСОБА_1 щодо відсутності факту його виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно ігнорування ним такого виклику, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 було надано вказівку ОСОБА_1 сплатити штраф за вчинення адміністративного правопорушення в розмірі 17 000 грн., при цьому ОСОБА_4 було запропоновано отримати аркуш паперу, де було зазначено відповідний банківський рахунок.

ОСОБА_1 було висловлено прохання роз`яснити причини та підстави висунення до нього вимоги про сплату штрафу, при цьому висловлено прохання надати відповідний протокол про адміністративне правопорушення та в подальшому постанову у справі про адміністративне правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Вимоги ОСОБА_1 з приводу надання йому протоколу у справі про адміністративне правопорушення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 були проігноровані, жодного процесуального документу на його адресу 12.02.2025 року видано не було, без надання будь яких додаткових пояснень, при цьому ОСОБА_1 12.02.25 року було видано Картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, з реєстраційним номером 457, в якості направлення для проходження військово-лікарської комісії.

В цей же день, 12.02.2025 року ОСОБА_1 було завершено проходження військово-лікарської комісії та відповідна Картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного в оригіналі була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після проходження військово-лікарської комісії та передачу до ІНФОРМАЦІЯ_2 оригіналу Картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, 12.02.25 року ОСОБА_1 вільно залишив приміщення відділу, при цьому жодних процесуальних документів у вигляді протоколу у справі про адміністративне правопорушення чи постанови у справі про адміністративне правопорушення йому видано не було.

13.02.2025 року ОСОБА_1 знову самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 , з проханням надати його копію протоколу чи постанови у справі про адміністративне правопорушення, так як попередньо 12.02.2025 року йому зазначено, про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Після спілкування з уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідно висунення вимоги про видачу копії протоколу чи постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою застосовано покарання у вигляді штрафу, ОСОБА_1 була вказано чекати в приміщення відділу, для отримання необхідних документів.

13.02.2025 року ОСОБА_1 , приблизно на протязі 1 години 30 хвилин перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак жодного процесуального документу, який би вказував на факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності йому надано не було.

Позивач прохає шановний суд звернути увагу на посилання позивача з приводу того факту, що він самостійно, та неодноразово звертався до працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 з проханням надати йому документи, що підтверджували факт притягнення його до адміністративної відповідальності та зокрема надавали б можливість встановити суть інкримінованого йому правопорушення, однак вказані дії працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснені не були.

Після тривалого період перебування в ІНФОРМАЦІЯ_5 та не отримання будь-яких документів, що підтверджували б факт притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач надав на адресу начальника відділу письмову заяву, в якій зазначив, що жодної повістки до 13.02.25 року для виклику в ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував та відповідно накладення на нього штрафу вважає незаконним.

В подальшому, 20.02.2025 року ОСОБА_1 в телефонному режимі був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_5 де йому було вручено постанову № 1214 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, датовану 18 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення з застосуванням штрафу в розмірі 17 000 грн.

Детально ознайомившись із текстом постанови № 1214 за справою про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року, позивачем встановлено, що вона містить суперечливу інформацію, яка не відповідає дійсності та відповідно не може містити склад адміністративного правопорушення.

Так, як вбачається із змісту постанови № 1214 по справі про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року, вона винесена в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, при цьому за текстом постанови зазначено.

Таким чином, за змістом постанови № 1214 по справі про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року зазначено, що справа про адміністративне правопорушення начеб то була розглянута в м. Новомосковськ. В свою чергу позивач ніколи не володів інформацією про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення та відповідно такий розгляд справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ніколи не відбувався.

Позивач за останній рік взагалі не відвідував м. Новомосковськ, та для розгляду справи до міста Новомосковська, яке має сучасну назву місто Самар, ніколи, жодними засобами зв`язку не викликався. Навпаки позивач, починаючи з 12.02.2025 року особисто перебуваючи в приміщенні 1-говідділу ІНФОРМАЦІЯ_2 наполягав надати йому документи, що підтверджували б факт притягнення його до адміністративної відповідальності та саму суть правопорушення, однак вказані документи надані не були.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, незважаючи на посилання в ній на місто винесення місто Новомосковськ, фактично була винесена в селищі Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської, при цьому постанова хоча і містить посилання на те, що вона винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак підпис в даній постанові належить іншій особі, що вбачається із зовнішнього вигляду виконаного підпису, а саме керівнику ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_5 порушення процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, позивача повідомлено про розгляд справи (чи взагалі відкриття справи) не було, й відповідно у позивача була відсутня можливість бути присутнім при розгляді справи, подавати клопотання, надавати пояснення і заперечення та зокрема залучити фахівця в галузі права.

Відповідач, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП, мав право винести постанову, без складання відповідного протоколу у справі про адміністративне правопорушення виключно за умови неявки ОСОБА_1 до місця розгляду справи про адміністративне правопорушення без поважних причин або не повідомлення причин неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, при цьому ОСОБА_4 повинен був бути належним чином повідомленим про дату, час і місце виклику, та у територіального центру комплектування та соціальної підтримки повинні бути підтвердні документи про отримання ОСОБА_4 виклику.

Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові суть викладеного правопорушення не дає можливості визначитися, в чому саме воно полягало, так як викладений зміст не має визначення про дату, на яку викликався ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Викладена суть правопорушення містить посилання про не отримання ОСОБА_1 повістки № 29650 від 14.01.2025 року, однак при цьому незрозумілим залишається коли саме фактично викликався ОСОБА_1 , яким способом та на яку дату.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням, бо вважає себе невинним, оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог процесуального законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 18.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову № 1214 про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а. с. 12).

Підставою для накладення стягнення, які зазначені в самій постанові є те, що «13.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 був доставлений громадянин України ОСОБА_1 , який за своїм місцем проживання не перебуває, у зв`язку з чим не отримав повістку № 29650 від 14.01.2025 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку з чим було складено акт відсутності можливості сповіщення військовозобов`язаного. ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_9 , вину не визнав, надав письмові пояснення.

Таким чином, 13.02.2025 року встановлено, що в умовах діючого особливого періоду (воєнного стану, затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у подальшому неодноразово продовженого) вищезазначений громадянин порушив вимоги абзацу першого частини1 та частини 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу другого ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що було припинено 13.02.2025 року».

Також з матеріалів справи вбачається, що уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

У відповідності до ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Натомість з матеріалів справи вбачається, що відсутні будь-які відомості про вручення позивачеві повістки щодо необхідності його прибуття до ТЦК та СП.

Крім того, в оскаржуваній постанові містяться відомості про те, що позивач оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими посилання позивача про неправомірність дій відповідача щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 1214 за справою про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 березня 2025 року.

Суддя Т.А.Ковальчук