Справа № 420/15351/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15351/24
Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024р. по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024р. ПП «ГЕЛІОС-ВАН» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000811/2 від 1.12.2023р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001498 від 1.12.2023р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000051/2 від 22.01.2024р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2024/000094 від 22.01.2024р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000089/2 від 8.02.2024р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2024/000170 від 8.02.2024р..

В обґрунтування позовних вимог ПП «ГЕЛІОС-ВАН» зазначило, що під час переміщення товарів через митний кордон України підприємством до Одеської митниці подано митні декларації: №23UA51U9 від 30.11.2023р., №24UA90U0 від 22.01.2024р., №24UA53U1 від 8.02.2024р. з визначеною декларантом вартістю товару. Проте за результатами митного оформлення митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500500/2023/000811/2 від 1.12.2023р., за №UA500500/2024/000051/2 від 22.01.2024р., за №UA500500/2024/000089/2 від 8.02.2024р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500500/2023/001498 від 1.12.2023р., за №UA500500/2024/000094 від 22.01.2024р., за №UA500500/2024/000170 від 8.02.2024р..

Позивач із рішеннями митного органу не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, оскільки документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 МКУ, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню.

Посилаючись на вказане, підприємство просило позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000811/2 від 1.12.2023р., №UA500500/2024/000051/2 від 22.01.2024р., №UA500500/2024/000089/2 від 8.02.2024р..

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001498 від 1.12.2023р., №UA500500/2024/000094 від 22.01.2024р. та №UA500500/2024/000170 від 8.02.2024р..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ПП «ГЕЛІОС-ВАН» судовий збір у розмірі 2 422,4грн..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ПП «ГЕЛІОС-ВАН» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000грн..

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ПП «ГЕЛІОС-ВАН» судові витрати на здійснення перекладу документів у розмірі 16 300грн..

Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган, приймаючи оскаржувані рішення, діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товарів, а митницею не надано їм належної оцінки та визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 24.11.2015р. Приватним підприємством «ГЕЛІОС-ВАН» (Покупець) та ARC INTERNATIONAL MEDDLLE EAST LLC (Продавець) укладено Контракт №АІМЕ/01-2016, відповідно до якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець - купити та прийняти товар, виготовлений ARC INTERNATIONAL MIDDLE EAST LLC, за номенклатурою, у кількості та за цінами, вказаними в інвойсі та/або специфікації у вигляді додатку до контракту. Кожна поставка оформляється окремим інвойсом та/або специфікацією, які будуть невід`ємною частиною контракту. Специфікація повинна бути підписана обома сторонами (пункт 1.1 Контракту).

30.11.2023р. митний брокер ПП «ГЕЛІОС-ВАН» для здійснення митного оформлення товарів, а саме: Товар 1. Посуд столовий із зміцненого скла: Ємності для зберігання продуктів, сервізи столові, цукорниці - 3530шт;Торгівельна марка: «Luminarc».Тарілки, салатники - 6708шт; Торгівельна марка: «ARCOPAL»; Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 2. Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: Стакани - 2976шт. Торгівельна марка «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 3. Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, ограновані або інакше оздоблені: Набори стаканів - 264шт. Торгівельна марка «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 4. Посуд столовий (крім посудин для пиття) або кухонний, скляний механічного виготовлення: Набір графін з стаканами - 900шт. Торгівельна марка «ARCOPAL». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE, подав до Одеської митниці МД за №23UA51U9 (а.с.165-167).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів разом з митною декларацією позивачем подані наступні документи: інвойс №29049482 від 17.10.2023р., пакувальний лист від 17.10.2023р., проформа інвойс №20049779 від 3.10.2023р., коносамент №231507875 від 25.10.2023р., коносамент №KMCNDRNI26/37 від 17.11.2023р., автотранспортна накладна від 29.11.2023р., сертифікат про походження товару №MOE-CoO-CICO-01017 від 17.10.2023р., платіжна інструкція в іноземній валюті №89 від 13.10.2023р., платіжна інструкція в іноземній валюті №94 від 2.11.2023р., виписка по рахунку за 13.10.2023р., виписка по рахунку за 2.11.2023р., рахунок на оплату №027079 від 8.11.2023р., рахунок на оплату №027080 від 8.11.2023р., довідка про транспортні витрати №1289 від 8.11.2023р., довідка про транспортні витрати №1411 від 8.11.2023р., оборотно-сальдова відомість за період з 1.01.2023р. по 28.11.2023р., контракт №AIME/01-2016 від 24.11.2015р., додаткова угода до контракту №4 від 26.12.2017р., додаткова угода до контракту №5 від 20.10.2018р., додаткова угода до контракту №6 від 1.12.2018р., додаткова угода до контракту №7 від 1.09.2019р., додаткова угода до контракту №9 від 25.01.2020р., додаткова угода до контракту №15 від 15.11.2022р., договір про надання послуг митного брокера №МБ-1/21 від 28.04.2021р., договір про надання транспортно-експедиційних послуг №0905-Т/20 від 11.12.2020р., митна декларація №23UA51U9 від 30.11.2023р..

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: експортну митну декларацію №201- від 17.10.2023р., прайс-лист від 15.08.2023р..

22.01.2024р. митний брокер ПП «ГЕЛІОС-ВАН» для здійснення митного оформлення товарів, а саме: Товар 1. Посуд столовий із зміцненого скла: Сервізи столові, графіни з кришкою, салатники, блюда, супники - 17974шт; Торгівельна марка: «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 2. Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: Стакани, набір по 3шт - 102шт. Торгівельна марка «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 3. Посуд столовий (крім посудин для пиття) або кухонний, скляний механічного виготовлення: Набір графін з стаканами, графіни з кришкою - 3360шт. Торгівельна марка «ARCOPAL». Графіни, графіни з кришкою, кухлі - 1986шт. Торгівельна марка «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE, подав до Одеської митниці МД за №24UA90U0 (а.с.197-199).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів разом з митною декларацією позивачем подані наступні документи: інвойс №29049628 від 17.11.2023р., пакувальний лист від 17.11.2023р., проформа інвойс №20049894 від 14.11.2023р, коносамент №CMCNDRNI54/01 від 11.01.2024р., коносамент №HLCUDX від 27.11.2023р., автотранспортна накладна №459274 від 17.01.2024р., сертифікат про походження товару №MoE-CoO-CICO-01122 від 22.11.2023р., платіжна інструкція в іноземній валюті №102 від 24.11.2023р., платіжна інструкція в іноземній валюті №98 від 15.11.2023р., виписка по рахунку за 15.11.2023р., виписка по рахунку за 24.11.2023р., рахунок на оплату №030030 від 28.12.2023р., рахунок на оплату №030031 від 28.12.2023р., оборотно-сальдова відомість за період з 1.01.2023р. по 15.01.2024р., прайс-лист від 1.11.2023р., контракт №AIME/01-2016 від 24.11.2015р., додаткова угода до контракту №4 від 26.12.2017р., додаткова угода до контракту №5 від 20.10.2018р., додаткова угода до контракту №6 від 1.12.2018р., додаткова угода до контракту №7 від 1.09.2019р., додаткова угода до контракту №9 від 25.01.2020р., додаткова угода до контракту №15 від 15.11.2022р., договір про надання транспортно-експедиційних послуг №0905-Т/20 від 11.12.2020р., договір про надання послуг митного брокера №МБ-1/21 від 28.04.2021р., митна декларація №24UA90U0 від 22.01.2024р..

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: лист продавця від 14.11.2023р., експортну митну декларацію №201- від 17.11.2023р..

8.02.2024р. митний брокер ПП «ГЕЛІОС-ВАН» для здійснення митного оформлення товарів, а саме: Товар 1. Посуд столовий скляний, механічного виготовлення: Графіни, банки для зберігання продуктів, кухлі, набори графінів зі стаканами, тарілки для сиру з кришкою - 5638шт. Торгівельна марка «Luminarc». Графіни - 1200шт. Торгівельна марка «Arcopal». Всього 6838шт. Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 2. Посуд столовий із зміцненого скла: Графіни, салатники, набори чашок, набори кухлів - 7312шт. Торгівельна марка «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 3. Посуд столовий скляний: інші склянки для пиття, із зміцненого скла: Набори стаканів - 360шт. Торгівельна марка «Arcopal». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 4. Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, ограновані або інакше оздоблені: Набори стаканів - 1680шт. Торгівельна марка «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE.; Товар 5. Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: Стакани - 14400шт. Торгівельна марка «Luminarc». Виробник «ARC Middle East L.L.C.». Країна виробництва AE., подав до Одеської митниці МД за №24UA53U1.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів разом з митною декларацією позивачем подані наступні документи: інвойс №29049752 від 8.12.2023р., пакувальний лист від 8.12.2023р., проформа інвойс №20050521 від 1.12.2023р., коносамент №HLCUDX від 11.12.2023р., автотранспортна накладна №459275 від 6.02.2024р., сертифікат про походження товару №MOE-СоО-CICO-01218 від 18.12.2023р., платіжна інструкція в іноземній валюті №103 від 5.12.2023р., платіжна інструкція в іноземній валюті №108 від 18.12.2023р., рахунок на оплату №031408 від 23.01.2024р., рахунок на оплату №031409 від 23.01.2024р., довідка про транспортні витрати №2155 від 23.01.2024р., лист продавця товару від 1.12.2023р., контракт №AIME/01-2016 від 24.11.2015р., додаткова угода до контракту №4 від 26.12.2017р., додаткова угода до контракту №5 від 20.10.2018р., додаткова угода до контракту №6 від 1.12.2018р., додаткова угода до контракту №7 від 1.09.2019р., додаткова угода до контракту №9 від 25.01.2020р., додаткова угода до контракту №15 від 15.11.2022р., договір про надання транспортно-експедиційних послуг №0905-Т/20 від 11.12.2020р., експортна митна декларація №201- від 8.12.2023р., митна декларація №24UA53U1 від 8.02.2024р..

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: повідомлення №33 від 8.02.2024р., прайс-лист виробника товару б/н від 1.12.2023р., виписка по рахунку б/н від 5.12.2023р., виписка по рахунку б/н від 18.12.2023р., оборотно-сальдова відомість за період 1.01.2023р. 8.02.2024р., заявка про надання транспортно-експедиторських послуг №1 від 23.01.2024р..

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, Одеською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товару: №UA500500/2023/000811/2 від 1.12.2023р., №UA500500/2024/000051/2 від 22.01.2024р., №UA500500/2024/000089/2 від 8.02.2024р..

На підставі прийнятих рішень про коригування митної вартості товару Одеська митниця видала позивачу картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного №UA500500/2023/001498 від 1.12.2023р., №UA500500/2024/000094 від 22.01.2024р. та №UA500500/2024/000170 від 8.02.2024р..

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями митного органу про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийнятих спірних рішень, з урахуванням підстав, з якими позивач просить визнати їх протиправними та незаконними, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.п.23,24 ст.4 МКУ встановлено, що митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МКУ, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 МКУ передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

У той же час, відповідно до ч.5,6 ст.53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000811/2 від 1.12.2023р., підставами для здійснення відповідачем коригування митної вартості стало те, що подані позивачем документи містять розбіжності, зокрема:

- відповідно до пп. в п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24.11.2015р. №AIME/01-2016 ціна за товар включає в себе пакування, маркування. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- в автотранспортній накладній наявна печатка іншого перевізника ніж заключено договір на перевезення №0905-Т/20 від 11.12.2020р..

Щодо відсутності інформації про вартість упаковки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з правилом А.9. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, за умовами перевезення FOB, Продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки), Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Пунктом 4.1 Контракту за №АІМЕ/01-2016 від 24.11.2015р. передбачено, що ціна на Товар, які постачаються на виконання умов вказаного контракту, встановлюються у доларах США та включають вартість упаковки, маркування, тари та навантаження (а.с.115).

Окрім того, згідно п.6.1 Умов продажу компанії «ARC Middle East L.L.C.», що знаходяться в інвойсі за №29049482 від 17.10.2023р. «Ціни та термін їх дії: Компанія повідомляє Клієнтам перед будь-яким замовленням на купівлю. Ціни, які будуть застосовані, будуть дійсними на вказану дату доставки Продуктів. Ціни вказано в USD/AED, включаючи упаковку та відправлення Компанії з заводу…».

Отже, згідно із зовнішньоекономічним договором ціна Товару вже включає в себе вартість упаковки, маркування та робіт, пов`язаних із пакуванням, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами ч.10 ст.58 МКУ ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Більше того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої Декларантом 30.11.2023р., зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Щодо тверджень митного органу про те, що в автотранспортній накладній наявна печатка іншого перевізника, ніж заключено договір на перевезення №0905-Т/20 від 11.12.2020р., судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при здійсненні митного оформлення товару декларантом, зокрема, було подано: договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів №0905-Т/20 від 11.12.2020 (далі Договір №0905-Т/20) та автотранспортну накладну від 29.11.2023р., у якій перевізником зазначене МП «ІНТЕКС» (а.с.77).

Згідно із п.1.1 Договору №0905-Т/20, який 11.12.2020р. був укладений між ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (Клієнт) та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (Експедитор), Експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотоннажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.

Відповідно до п.3.1.2 Договору №0905-Т/20 передбачено, що Експедитор укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями, зокрема, на перевезення вантажу (а.с.83).

Надалі, ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» з іншим суб`єктом господарювання був укладений договір про транспортно-експедиторське обслуговування, а саме з МП «ІНТЕКС», яке безпосередньо здійснювало перевезення вантажу, що належав ПП «ГЕЛІОС-ВАН».

Таким чином, в автотранспортній накладній від 29.11.2023р. проставлена печатка перевізника, який фактично надавав послуги з перевезення товарів та був залучений ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» на виконання умов Договору №0905-Т/20.

Окрім того, залучення третьої особи - фактичного перевізника не суперечить змісту наданих декларантом документів, а відтак не є підставою для коригування митної вартості товарів, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

В обґрунтування підстав прийняття рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500500/2024/000051/2 від 22.01.2024р. митний орган зазначив наступне:

- для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини 2 статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012р. №599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якої відсутнє посилання на договір про перевезення та рахунок на оплату, в якому не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантажу;

- в CMR вказаний перевізник відмінний від експедитора (договір на перевезення не надавався);

- пунктом 3.4 Контракту №AIME/01-2016 передбачено подання до митного оформлення копії експортної декларації завіреної уповноваженим митним органом, яка не надавалася (а.с.139-140).

Щодо доводів митного органу про те, що до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якої відсутнє посилання на договір про перевезення та рахунок на оплату, в якому не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантажу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3.1 Контракту за №АІМЕ/01-2016 відвантаження товару здійснюється на умовах FОВ. Умови поставки FОВ Дубаї (а.с.114-115).

Так, відповідно до Правил Інкотермс умови поставки FOB визначають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з моменту переходу через поручні судна в названому порту відвантаження усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.

Умови поставки FOB (Free On Board) визначають, що всі можливі витрати, пов`язані з доставкою вантажу на борт вказаного покупцем судна, несе продавець. Вираз «Free On Board» дослівно перекладається з англійської мови як «безкоштовно на борт» із зазначенням порту відвантаження.

Отже, ціна FOB складається з: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витрат на транспортування в порт відправлення, завантаження та розміщення товару на кораблі. Таким чином, зважаючи на умови поставки FOB за Інкотермс, до ціни товару вже включено вартість послуг із завантаження товару на борт судна.

Відповідно, твердження відповідача про те, що позивачем документально не підтверджено таку складову митної вартості як витрати на завантаження товару є безпідставним та таким, що не знайшли своє підтвердження.

Окрім того, товариством на підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування, були надані: договір про надання транспортно-експедиційних послуг №0905-Т/20 від 11.12.2020р.; рахунок на оплату №030030 від 28.12.2023р.; рахунок на оплату №030031 від 28.12.2023р..

Як вбачається з рахунку на оплату №030030 від 28.12.2023р., а саме у п.2 вказана компенсація вартості послуг вантажувально-розвантажувальних робіт у сумі 16 928,73грн. (а.с.145)

Також надані до митного оформлення рахунки на оплату №030030, №030031 від 28.12.2023 містять графу «Договір», у якій зазначений номер договору транспортного експедирування №0905-Т/20 від 11.12.2020, який також був наданий до митного оформлення.

При цьому, як підтверджено під час апеляційного розгляду, що при здійсненні митного оформлення товару за МД 24UA90U0 позивачем до митного органу не надавалась довідка про транспорті витрати, а тому твердження відповідача про те, що у довідці про транспортні витрати відсутнє посилання на договір про перевезення є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надані документи, які містять відомості про транспортні витрати та вказані документи не містять розбіжностей.

Щодо посилання контролюючого органу, що в CMR вказаний перевізник відмінний від експедитора (договір на перевезення не надавався), судова колегія вказує, що при здійсненні митного оформлення товару декларантом, зокрема, було подано: договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів №0905-Т/20 від 11.12.2020р. та автотранспортну накладну №459274 від 17.01.2024р., у якій перевізником зазначене Man-Service LTD. (а.с.97).

Як було встановлено вище, 11.12.2020р. між ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (Клієнт) та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (Експедитор) укладено Договір №0905-Т/20.

Відповідно до умов даного Договору Експедитор укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями, зокрема, на перевезення вантажу (п.3.1.2 Договору №0905-Т/20).

Отже, в автотранспортній накладній від 17.01.2024р. проставлена печатка перевізника, який фактично надавав послуги з перевезення товарів та був залучений ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» на виконання умов Договору №0905-Т/20.

Щодо твердження митного органу про те, що п.3.4 Контракту №AIME/01-2016 передбачено подання до митного оформлення копії експортної декларації завіреної уповноваженим митним органом, яка не надавалася, то колегія суддів погоджується із зауваженням суду першої інстанції, що копія митної декларації країни відправлення не є обов`язковим документом, що передбачений ч.2 ст.53 ?, який має подати декларант під час митного оформлення товару для підтвердження митної вартості товарів.

Крім того, факт, що експортна митна декларації не завірена митним органом країни відправлення товарів, не впливає на визначення числового значення митної вартості товару.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000089/2 від 8.02.2024р., підставами для здійснення відповідачем коригування митної вартості стало те, що подані позивачем документи містять розбіжності, зокрема:

- у банківських платіжних документах №031408 та №031409 від 23.01.2024р. наявне посилання на судно MAERSK NAKURU, але згідно коносаменту HLCUDX від 11.12.2023р. вказано XIN LOS ANGELES;

- в автотранспортній накладній №459275 наявна печатка перевізника іншого, ніж зазначений у договорі на перевезення №0905-Т/20 від 11.12.2020р.;

- у банківському платіжному документі наявне посилання на проформу інвойс №20050521 від 1.12.2023р. та зазначена сума переказу 24 253,49 дол США, але у проформі інвойса №20050521 від 1.12.2023р. вказано, що передплата здійснюється у розмірі 95% від загальної вартості товару тобто 24 137,21, що не відповідає сумі платежу за банківським переказом;

- згідно пункту 4.3 договору про перевезення від 11.12.2020р. №0905-Т/20 зазначено, що оплата за договором здійснюється протягом 3 банківських днів від дати виставлення рахунку на оплату, але банківські платіжні документи не були надані до митного оформлення (а.с.155-157).

Щодо твердження митного органу про те, що у банківських платіжних документах №031408 та №031409 від 23.01.2024р. наявне посилання на судно MAERSK NAKURU, але згідно з коносаментом HLCUDX від 11.12.2023р. вказано XIN LOS ANGELES, колегія суддів вказує наступне.

Як вбачається з коносаменту HLCUDX від 11.12.2023р. (мультимодальне перевезення), вантаж, який перевозився у контейнері GAOU6483930, прямував за маршрутом Джебель-Алі (порт навантаження) Рені (порт вивантаження).

Морське транспортування за маршрутом Джебель-Алі - Констанца здійснювалося судном «XIN LOS ANGELES», а річкове перевезення вантажу відбувалось судном «COMMANDER» за маршрутом Констанца-Рені.

Таким чином, у коносаменті №HLCUDX від 11.12.2023р. вказано судно, яке вийшло з порту Джебель-Алі - судно «XIN LOS ANGELES», а в рахунках на оплату №031408 та №031409 від 23.01.2024р. - судно, яке доставляло товар до Рені - «COMMANDER».

При цьому, рахунки на оплату №031408 та №031409 від 23.01.2024р. містять інформацію про контейнер - GAOU6483930, коносамент - HLCUDX, договір - №0905-Т/20 від 11.12.2020р..

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зауважує, що різниця у назві судна, яке вказане у рахунках на оплату №031408 та №031409 від 23.01.2024р. та у коносаменті №HLCUDX від 11.12.2023р., обумовлена маршрутом перевезення товарів та не випливає на визначення їх митної вартості.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що в автотранспортній накладній №459275 наявна печатка перевізника іншого, ніж зазначений у договорі на перевезення №0905-Т/20 від 11.12.2020р., то колегія суддів зазначає, що як підтверджено апеляційним розглядом, на виконання вимог Договору №0905-Т/20 від 11.12.2020р. Експедитором, тобто ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК», залучались треті особи - фактичні перевізники.

Відтак, в автотранспортній накладній за №459275 від 6.02.2024р. проставлена печатка перевізника - Man-Service LTD, який фактично надавав послуги з перевезення товарів та був залучений ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» для перевезення вантажу, що належав ПП «ГЕЛІОС-ВАН».

Щодо твердження митного органу про те, що у банківському платіжному документі наявне посилання на проформу інвойс №20050521 від 1.12.2023р. та зазначена сума переказу 24 253,49дол США, але у проформі інвойса №20050521 від 1.12.2023р. вказано, що передплата здійснюється у розмірі 95% від загальної вартості товару, тобто 24 137,21, що не відповідає сумі платежу за банківським переказом, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті за №103 від 5.12.2023р., з якої вбачається, що ПП «ГЕЛІОС-ВАН» здійснило банківський переказ на суму 24 253,49дол. США. в якості передплати за проформою інвойс за №20050521 від 1.12.2023р..

Крім того, митному органу також подано проформу інвойс за №20050521 від 1.12.2023р. на загальну суму 25 529,99дол. США. Умови оплати згідно зазначеної профоми інвойс дійсно передбачать оплату передплату у розмірі 95%, а решта суми підлягає оплаті протягом 7 днів.

Однак, контролюючим органом у рішенні про коригування митної вартості хибно зазначено, що 95% від 25 529,99дол. США. є 24 137,21, оскільки 95% від 25 529,99дол. США. становить 24 253,49дол США (25 529,99дол.США*95/100).

Таким чином, зазначені посилання митного органу є безпідставними.

Окрім того, митному органо було також подано платіжну інструкцію в іноземній валюті №108 від 18.12.2023р. на суму 1 154,10дол.США із зазначенням в графі «Призначення платежу» номеру проформи інвойс №20050521 від 1.12.2023р. та інвойсу №29049752 від 8.12.2023р..

Відтак, товариство здійснило оплату та задекларувало товар на загальну суму 25 407,59дол.США (24 253,49дол.США + 1 154,10дол. США), що відповідає ціні інвойсу №29049752 від 8.12.2023р. та відомостям зазначеним у МД 24UA53U1 від 8.02.2024р..

Що стосується посилань апелянта на те, що згідно з п.4.3 договору про перевезення від 11.12.2020р. №0905-Т/20 зазначено, що оплата за договором здійснюється протягом 3 банківських днів від дати виставлення рахунку на оплату, але банківські платіжні документи не були надані до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було встановлено апеляційним судом, ПП «ГЕЛІОС-ВАН» доручило здійснення транспортно-експедиторських послуг ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (договір перевезення від 11.12.2020р. №0905-Т/20).

Відповідно до п.4.3. Договору №0905-Т/20 оплата робіт та послуг здійснюється Клієнтом протягом 3 банківських днів на умовах передплати на підставі виставлених рахунків, виставлених Експедитором, якщо в Заявці або інших додатках до Договору на конкретну партію вантажу не узгоджені інші терміни, порядок і умови розрахунків (а.с.86).

Разом з тим, товариством митному органу надавалась Заявка про надання транспортно-експедиторських послуг за №1 від 23.01.2024р., відповідно до якої у графі «Додаткові умови» сторони погодили, що строк оплати послуг складає 5 банківських днів після отримання товару Замовником.

Отже, на момент митного оформлення відповідної оплати не було, що відповідає умовам оплати, яка визначена у наданій до митного оформлення заявці, про що правильно вказав суд першої інстанції.

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем для митного оформлення товару документи відповідають вимогам ч.2 ст.53 МКУ, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару, та підтверджують митну вартість товару, задекларовану у митних деклараціях.

Що стосується обраного митним органом методу митної вартості, то судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом ст.64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 МКУ прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Оскільки раніше суд дійшов висновку про відсутність у спірних випадках підстав для коригування митної вартості, то і обрання відповідачем резервного методу замість обраного позивачем є необґрунтованим.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №820/17417/14, від 4.09.2018р. у справі №818/1186/17.

Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування додаткового методу визначення митної вартості товару.

При цьому, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої підприємством митної вартості товару, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ПП «ГЕЛІОС-ВАН» та скасування спірних рішень митного органу.

Що стосується заявленого клопотання представника ПП «ГЕЛІОС-ВАН» про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 23 000грн., то судова колегія зазначає наступне.

Так, у відповідності до ч.2-7 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом , їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Апеляційним судом встановлено, що між ПП «ГЕЛІОС-ВАН» та адвокатським об`єднанням «ЕДВАЙЗЕРС» укладено договір про надання правової допомоги №24 від 21.10.2021р., предметом якого є надання правової допомоги Клієнту.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником ПП «ГЕЛІОС-ВАН» до апеляційного суду надано: копію рахунку на оплату за №7 від 15.01.2025р., копію платіжної інструкції за №54 від 16.01.2025р., копію виписки з рахунка за період з 16.01.2025р. по 16.01.2025р., копію акту прийому-передачі наданих послуг до Додаткової угоди №54 до Договору №24 про надання правової допомоги від 21.10.2021р..

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з копії акту прийому-передачі наданих послуг до Додаткової угоди №54 до Договору №24 про надання правової допомоги від 21.10.2021р., АО «ЕДВАЙЗЕРС» надало наступні види правової допомоги:

1) ознайомлення з апеляційною скаргою 16.01.2025р.;

2) підготовка та подача до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу 17.01.2025р.;

3) підготовка та подача до П`ятого апеляційного адміністративного суду клопотання про долучення доказів 29.01.2025р..

Пунктом 2 вищевказаного Акту визначено, що вартість послуг за надання правової допомоги складає 23 000грн..

При цьому, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020р. у справі №755/9215/15-ц.

Окрім того, 22.01.2025р. до суду надійшло клопотання Одеської митниці про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Отже, апеляційний суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 23 000грн. не є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним в акті виконаних робіт переліком, оскільки дана справа є типовою, відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката. Більш того, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представником ПП «ГЕЛІОС-ВАН» лише надано відзив на апеляційну скаргу Одеської митниці та клопотання про долучення доказів, а розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, без особистої участі представника.

Враховуючи надані представником ПП «ГЕЛІОС-ВАН» докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, а також беручи до уваги клопотання Одеської митниці про зменшення судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що співмірним розміром судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 3 000грн..

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139,311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024р. залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 21 А, ) на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (68001, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Шевченка,7-А, офіс 44, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000грн. (три тисячі гривень).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

О.А. Шевчук