Справа № 640/3597/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 рокуСправа №640/3597/19
01 березня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства Житній ринок (далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача, що є предметом оскарження. Зазначає, що не має бути платником земельного податку, оскільки не має оформлений речових прав на відповідну земельну ділянку
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 640/3597/19 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Добрівська Н.А.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/3597/19, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
В матеріалах справи в наявності відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі (а.с. 54). Зазначає, що спірні ППР прийняті в зв`язку з затримкою позивачем сплати грошового зобов`язання.
10 липня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Вказує на відсутність у відзиві заперечень.
22 жовтня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. До клопотання долучено лист Департаменту земельних ресурсів від 29.08.2019 року.
09 грудня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання, яке за змістом є поясненнями. Наводить виклад податкової консультації щодо спірних правовідносин.
В зв`язку з реалізацією положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана адміністративна справа 29 січня 2025 року надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, призначено до розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
21 березня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що в даному спорі йдеться про самостійно задекларовані та узгоджені податкові зобов`язання, а сам позивач звітував щодо відповідного об`єкта оподаткування.
03 квітня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучено акт перевірки.
Суд вважає за можливе прийняти цей доказ, оскільки він поданий разом з доказами направлення акту перевірки позивача, згідно яких позивач отримав такий акт ще у січні 2018 року. Сам позивач також не наводив відповідних доводів. Тобто, йдеться про доказ, який перебував у розпорядженні позивача з 2018 року, а тому його прийняття не впливає на обсяг прав позивача.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Наказом Головного управління комунальної власності м. Києва від 22.03.2012 року №132 за позивачем закріплено на праві господарського відання в т.ч. будівлю ринку.
22 січня 2018 року відповідачем складено Акт камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати суми (зобов`язання) по земельному податку позивачем №000421/26-15-12-12-12/5587843 (далі Акт перевірки).
Згідно Акту перевірки позивачем порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання.
Вважаючи такі ППР протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що виклад нормативно-правового регулювання здійснюється в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.
Згідно з пп. 54.3.2., 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:
- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Пунктом 86.8. ст. 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Згідно з п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
За п. 287.3. ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що спірні ППР мають подібну природу, відрізняються при цьому ставкою штрафу 10% та 20% відповідно.
При цьому обидва ППР мають санкційний характер, в них прямо зазначено, що вони приймаються в зв`язку з фактичною обставиною затримкою сплати грошового зобов`язання самостійно визначеного позивачем.
В свою чергу доводи позивача зводились до того, що він не має бути платником земельного податку. Тобто, штраф накладено за несвоєчасну сплату податку, а позов обґрунтовано відсутністю обов`язку сплачувати такий податок.
Докази наявності у позивача будь-якої іншої земельної ділянки, аніж за спірною адресою, позивачем не надані.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Позивачем також надано наказ Головного управління комунальної власності м. Києва від 22.03.2012 року №132, яким за позивачем закріплено в т.ч. будівлю ринку. Сам позивач вказав, що цей спір виник в зв`язку з порушенням строку сплати суми земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована відповідна будівля ринку (другий абзац позовної заяви).
Тобто, позивач займає земельну ділянку, на якій розташована закріплена за позивачем на праві господарського відання будівля ринку, позивач декларує грошові зобов`язання за такою ділянкою, однак після несвоєчасної сплати таких зобов`язань, які мали статус узгоджених і позивачем такий статус у позові не заперечено, в позовній заяві стверджує, що не може бути платником земельного податку, оскільки його права на ділянку не оформлені. Сам факт використання земельної ділянки позивачем не заперечено. Розрахунок спірних ППР позивачем також не заперечено. Підстави позову в цілому не стосувались заперечення обставин, на підставі яких прийняті ППР, натомість позивач фактично заперечував більш визначальну обставину свій статус платника земельного податку. Однак в даній справі в наявності як факт використання земельної ділянки позивачем, так і факт декларування по ній податкових зобов`язань. Доводи ж позивача мають формальний характер, оскільки зводяться до намагання при фактичному використанні земельної ділянки віднайти підстави для невиконання обов`язків, пов`язаних з таким використанням.
Вищевказане свідчить про безпідставність доводів позивача щодо протиправності спірних ППР, оскільки фактичні обставини, які були підставою для їх прийняття, не заперечені.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову Комунального підприємства Житній ринок до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішень відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко