Справа № 440/10806/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 р. Справа № 440/10806/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, повний текст складено 07.01.25 по справі № 440/10806/24

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просить суд про: визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 02 жовтня 2023 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі; зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», а саме нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 02 жовтня 2023 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 24.09.2024 повернуто позовну заяву у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу та зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу-за період з 02 жовтня 2023 року по 12 березня 2024 року.

Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без нарахування та виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі та зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити в повному обсязі прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме нарахувати та виплати надбавку за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, за період з 13 березня 2024 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, а також здійснити перерахунок та виплату коштів за цей період по лікарняних, відпустках та наданих матеріальних допомогах з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу - за період з 13 березня 2024 року по 10 вересня 2024 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Офіс Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що особа, яка працює на посаді прокурора Генеральної прокуратури України, (в розумінні Закону України «Про прокуратуру»), на даний час не може виконувати функції прокуратури, оскільки обіймає посаду в органі, який наразі не входить до системи органів прокуратури України, на які покладено виконання конституційних функцій. Визначені «функціональні обов`язки» осіб, які обіймають посади в Генеральній прокуратурі України до завершення їх атестації, не є повноваженнями з реалізації функцій прокуратури. Вказує, що прокурор, який працює на посаді в Генеральній прокуратурі України, та не переведений в Офіс Генерального прокурора, не наділений повноваженнями щодо виконання функцій прокурора Офісу Генерального прокурора. Стверджує, що після того, як ОСОБА_1 на підставі наказу Генерального прокурора від 26.09.2023 № 3094-вц приступила з 02.10.2023 до роботи, службове посвідчення їй не видавалось. Посада в Генеральній прокуратурі України, яку обіймала ОСОБА_1 , не належить до системи прокуратури України. Зауважує, що виплата заробітної плати прокурорам Генеральної прокуратури України, які ще не завершили проходження атестації, відповідно до ст.81 Закону №1697-VII без фактичного проходження ними атестації та переведення до Офісу Генерального прокурора суперечитиме вимогам чинного законодавства України. Вважає, що нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати та інших виплат за період з 02.10.2023 по 30.09.2024 здійснювались відповідно до вимог чинного законодавства України.

ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 без змін. Зазначає, що у Законі № 113-IX збережено юридичний статус прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, а отже, гарантії їх незалежності як невіддільний елемент статусу прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 працювала в органах прокуратури з 29.05.2006, а згідно наказу Генеральної прокуратури України №372ц від 06.05.2019 радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України; оклад згідно із штатним розписом та збережено їй встановлену за попередньою посадою відсоткову надбавку з урахуванням надбавок за класний чин та вислугу років.

15.10.2019 на підставі пункту 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» ОСОБА_1 подала заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію для прокурорів Генеральної прокуратури.

Згідно із наказом Генеральної прокуратури України №4402-вц від 29.10.2019 року ОСОБА_1 надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами з 30.10.2019 до 20.02.2020.

Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України №295-вц від 18.02.2020 ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.02.2020 до 28.12.2022.

Згідно із наказами Офісу Генерального прокурора №2977-вц від 15.12.2022 та №1454-вц від 22.06.2023 ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, з 29.12.2022 до 28.06.2023 року та з 29.06.2023 до 28.12.2023.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 25.09.2023 у наказом Офісу Генерального прокурора №3094-вц від 26.09.2023 прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 , яка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, наказано вважати такою, що стала до роботи з 02.10.2023.

Наказом Офісу Генерального прокурора №1129ц від 26.09.2023 прокурору першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 , посаду якої ліквідовано наказом Генерального прокурора від 27.11.2019 №91шц, тимчасово визначено робоче місце в Департаменті нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора, а також наказано начальнику Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням ОСОБА_1 вимог Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Офісу Генерального прокурора, затверджених наказом Генерального прокурора від 12.08.2020 №375.

Згідно матеріалів справи, після виходу із відпустки рішенням Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 09.08.2023 (протокол №52) ОСОБА_1 допущена до проходження атестації. За результатами успішного складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 була допущена до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Рішенням Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 19.04.2024 затверджено графік співбесід прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України на 03.05.2024, до якого включено також ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом засідання Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора №81 від 03.05.2024 за результатами розгляду питання 2 порядку денного «Проведення співбесід з прокурорами та слідчими, включеними комісією до графіку співбесід на 03.05.2024», зокрема, вирішили враховуючи об`єктивну необхідність з`ясування додаткової інформації (зокрема щодо підстав набуття рухомого та нерухомого майна, джерел доходів матері атестуємої), яка виникла у ході проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, ухвалено рішення про продовження співбесіди із ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 18 розділу IV Порядку проходження прокурором атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, оприлюднено результати атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України за підсумками проведення кадровою комісією Офісу Генерального прокурора співбесід 03.07.2024, зокрема ОСОБА_1 має результат атестації: неуспішно.

Згідно з наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора «Про звільнення» від 26.09.2024 №1304ц відповідно до статті 9 Закону України «Про прокуратуру» наказано звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 30.09.2024 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»); підстава рішення кадрової комісії Офісу Генерального прокурора №2 від 03.07.2024.

Відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора №07/1/1-311-24 від 25.07.2024 станом на 25.07.2024 стаж роботи ОСОБА_1 , який дає їй право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років прокурору, складає 22 роки 10 місяців 25 днів.

З розрахункових листів за березень 2024 року вересень 2024 року слідує, що при обчисленні позивачці заробітної плати за вказаний період надбавка за вислугу років не враховувалася.

Листом Офісу Генерального прокурора №21-748вих-24 від 19.04.2024 ОСОБА_2 на її звернення від 03.04.2024 повідомлено, що Законом України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» шляхом кадрового перезавантаження органів прокуратури створено нову структуру органів прокуратури (Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури), побудова якої передбачає обов`язкове проведення атестації прокурорів. Водночас Другим сенатом Конституційного Суду України від 13.09.2023 прийнято Рішення у справі №8-р(ІІ)/2023, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113, відповідно до якого умови оплати праці прокурорів та слідчих, у тому числі військових прокуратур, до їх переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної, окружної прокуратури визначаються згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України. При цьому у своєму Рішенні №8-р(ІІ)/2023 Конституційний Суд України констатує, «що винагороду прокурорів - гарантію незалежності, яка є невіддільним елементом їхнього юридичного статусу, а отже, складником організації й порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Конституції України, - має визначати лише закон». Так, правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру», статтею 81 якого встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Конституційний Суд України фіксує нове місце прокуратури в системі органів державної влади та стандарти незалежності прокурорів, яких Україна має додержуватися як член Ради Європи, та які в свою чергу вимагають від держави забезпечити захист гарантій незалежності прокурорів подібно до того, як це зроблено для суддів. Частиною 10 ст.135 Закону №1402 встановлено, що для судді, який не здійснює правосуддя, винагорода складається виключно з посадового окладу. При оплаті праці прокурорам, які продовжують перебувати на посадах у Генеральній прокуратурі України, регіональних та місцевих прокуратурах до їх атестації застосовується аналогічний принцип розрахунку винагороди. Таким чином, з прийняттям Рішення №8-р(ІІ)/2023 заробітна плата прокурорів Генеральної прокуратури України до дня їх звільнення або переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора складається виключно з посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора без надбавок, у тому числі за вислугу років. Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки Конституційного Суду України є остаточними і обов`язковими до виконання. З огляду на викладене нарахування та виплата заробітної плати, починаючи з 02.10.2023 здійснюється у повному обсязі з додержанням норм чинного законодавства.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за спірний період, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13.03.2024 по 30.09.2024.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Офісу Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, за період з 13.03.2024 по 30.09.2024 з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачці заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 01.10.2024 по день ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, тобто, по 07.01.2025, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка звільнена із займаної посади прокурора та органів прокуратури 30.09.2024.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позовних вимог, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі по тексту Закон №1697-VII).

Відповідно до ст.1 Закону №1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-IX (далі по тексту - Закон №113-IX) запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Як зазначено у Пояснювальній записці до проєкту цього закону основна мета Закону №113-IX - створення передумов для побудови системи прокуратури, діяльність якої базована на засадах ефективності, професійності, незалежності та відповідальності.

Такої мети мало бути досягнуто через кадрове перезавантаження органів прокуратури в спосіб атестації чинних прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навички, на конкурсних засадах обійняти посаду прокурора в будь-якому органі прокуратури.

У пункті 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури (абзац перший); за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури (перше речення абзацу третього).

Відповідно до ч.5 ст.7 Закону єдність системи прокуратури України забезпечено єдиними засадами організації й діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурора, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів, фінансуванням прокуратури лише з Державного бюджету України (пункти 1-4).

Прокурорів, у межах реалізації їхніх повноважень, наділено єдиним юридичним статусом незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України або адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі (абзац 1 ч.2 ст.15 Закону).

Аналогічні висновки містить рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 у №8-р(11)/2023.

Також Конституційний Суд України зазначив, що прокурори сприяють здійсненню правосуддя в межах повноважень, якими їх наділено відповідно до статті 131-1 Конституції України. Вони виконують свої обов`язки на професійній основі, мають юридичний статус, основу якого становлять спільні елементи, незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України або адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі. Єдиний порядок набуття статусу прокурора, наділення прокурорів однаковим обсягом гарантій незалежності, сукупність повноважень та обов`язків прокурора свідчить про єдиний юридичний статус усіх прокурорів.

Заробітна плата прокурора визначена статтею 81 Закону №1697-VII.

Частиною 2 цієї статті визначено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ч.3 ст.81 Закону).

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури становить 1600 грн на місяць.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: прокурора обласної прокуратури - 1,2 (ч.4 ст.81 Закону).

Посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у розмірі - для заступника керівника обласної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора обласної прокуратури (п.8 ч.5 ст.81 Закону).

Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.81 Закону).

Відповідно до положень ст.82 Закону №1697-VII прокурору надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора.

Прокурору, який має стаж роботи в органах прокуратури понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Прокурору надаються додаткові та інші відпустки, передбачені законом.

Для виконання невідкладних і непередбачуваних завдань прокурори можуть бути відкликані з щорічної основної чи додаткової оплачуваної відпустки. Частина невикористаної відпустки надається прокурорам у будь-який час відповідного року чи приєднується до відпустки в наступному році з відповідним відшкодуванням непередбачуваних витрат у зв`язку з відкликанням із відпустки. Порядок такого відшкодування визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст.83 Закону №1697-VII прокурору може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора.

Частиною 1 ст.89 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.09.2023 визнано неконституційною норму Закону України №113-IX від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» стосовно оплати праці прокурорів та слідчих, у тому числі військових прокуратур, згідно з постановою Кабінету Міністрів України до їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної, окружної прокуратури.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, викладеної в цьому рішенні:

- прокурори до атестації і прокурори після її проходження мають єдиний юридичний статус, тобто однаковий обсяг гарантій незалежності;

- оплата праці прокурорів має визначатися відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- гарантії прокурорів потребують забезпечення на рівні з гарантіями суддів, закріпленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (згідно із частиною 10 статті 135 цього Закону суддям, які не здійснюють правосуддя, виплачується посадовий оклад без доплат).

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX суперечить частині другій статті 24 Конституції України.

Отже, з огляду на визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), другого речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-IX, після ухвалення Конституційним Судом рішення №8-р(II)/2023, на прокурорів, в тому числі які не завершили процедуру атестації, розповсюджуються положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в контексті визначення розміру винагороди прокурорів.

Наведене вище узгоджується з постановою Верховного Суду від 21.03.2025 у справі №380/3566/24.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора №07/1/1-311-24 від 25.07.2024 станом на 25.07.2024 стаж роботи ОСОБА_1 , який дає їй право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років прокурору, складає 22 роки 10 місяців 25 днів.

Відповідно до розрахункових листів за березень 2024 року вересень 2024 року ОСОБА_1 нараховано (з урахуванням податків та зборів):

- за березень 2024 року: оклад за 21 день у сумі 52000,00 грн;

- за квітень 2024 року: оклад за 22 дні у сумі 52000,00 грн;

- за травень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 45217,39 грн;

- за червень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 52000,00 грн; лікарняні за 3 дня (травень 2024 року) у сумі 6350,49 грн;

- за липень 2024 року: оклад за 20 днів у сумі 45217,39 грн;

- за серпень 2024 року: оклад за 7 днів у сумі 16545,45 грн; лікарняні за 3 дня (липень 2024 року) у сумі 6052,14 грн; матеріальна допомога на СПП у сумі 51971,99 грн; індексація доходів 2012 у сумі 41,43 грн; відпустка додаткова на дітей за 20 днів у сумі 30904,20 грн;

- за вересень 2024 року: оклад за 21 день у сумі 52000,00 грн; компенсація за невикористану відпустку по календ. за 24 дні у сумі 37489,20 грн; індексація доходів 2012 у сумі 130,20 грн; компенсація за невикористану відпустку по календ. за 54 дні у сумі 75484,98 грн.

Відповідні суми виплачено позивачці з урахуванням утриманих податків та зборів.

Отже, з розрахункових листів за березень 2024 року вересень 2024 року слідує, що при обчисленні позивачці заробітної плати за вказаний період надбавка за вислугу років не враховувалася.

Наведені обставини у взаємозв`язку із нормами закону, які регулюють спірні правовідносини, дають підстави стверджувати, що у спірний період (з 13.03.2024 по 30.09.2024) заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про прокуратуру».

Тож, беручи до уваги вищенаведені висновки Верховного Суду, а також ті обставини, що у спірний період позивачка обіймала посаду прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України, та їй, при наявності у неї стажу роботи, який дає право на виплату надбавки за вислугу років, понад 20 років при обчисленні заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, не враховувалася надбавка за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу згідно частини сьомої статті 81 Закону України «Про прокуратуру», суд доходить висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачці заробітної плати, в тому числі виплат, передбачених законодавством, з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу за період з 13.03.2024 по 30.09.2024.

Позиція Офісу Генерального прокурора щодо здійснення обрахунку заробітної плати позивачки у спірний період на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років, за аналогією із гарантіями суддів, закріпленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а саме згідно з частини десятої статті 135 цього Закону суддям, які не здійснюють правосуддя, виплачується посадовий оклад без доплат, не ґрунтується на нормах закону та є неправомірною.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі № 440/10806/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко