Справа № 359/1268/25
Суддя: Семенюта О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №359/1268/25
Провадження №2-а/359/31/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача Куколя В.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого адміністративного позову.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та обґрунтовує його тим, що 23 січня 2025 року капрал поліції 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області Садовий Д.В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3920346, якою він наклав на позивача штраф в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 23 січня 2025 року о 13 годині 50 хвилин на 98 км. дороги М01 в с. Кіпті ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Kia Magentis», номерний знак НОМЕР_1 , та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 ПДР України. Позивач посилається на те, що поліцейський не надав йому докази вчинення правопорушення та поважності причин зупинки, а відтак його вимога про надання водійського посвідчення не була законною. Крім того, поліцейський не склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення та порушив більшість прав, передбачених ст.268 КУпАП. Ці обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Тому ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3920346 від 23 січня 2025 року.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників адміністративного процесу до адміністративного позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2025 року(а.с.12) вбачається, що адміністративна справа за адміністративнимпозовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2025 року (а.с.13) було залишено без руху адміністративний позов.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 лютого 2025 року (а.с.18) було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 25 лютого 2025 року (а.с.36-37) було замінено первісного відповідача УПП в Чернігівській області в особі поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області Садового Д.В. належним відповідачем Департаментом патрульної поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Куколь В.В. підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

Представник відповідача Прищепа Ю.О. у судове засідання не з`явилась на подала відзив (а.с.44-56), в якому не визнає адміністративний позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та не зупинився перед дорожньою станцією патрульної поліції. Поліцейський зупинив транспортний засіб позивача відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію». В самому позові ОСОБА_1 визнає факт відмови надання водійського посвідчення на вимогу поліцейського. Крім того, під час розгляду справи була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. На підставі ст.258 КУпАП протокол у цій справі про адміністративне правопорушення не складається, а одразу виноситься постанова. Інспектор поліції діяв відповідно до чинного законодавства. Ці обставини свідчать про те, що в діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Також розмір витрат на професійну правничу допомогу, який просить стягнути ОСОБА_1 у разі задоволення позову, є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих ним послуг. Зокрема, справа є нескладною, позовна заява міститься на 4 аркушах, долучені до неї документи не потребують значних часових витрат, а також складена та підписана Горбатенком М.С., а не адвокатом. Позивачем також не надані докази фактичного понесення витрат на оплату послуг адвоката. Тому представник відповідача Прищепа Ю.О. просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову та стягненні судових витрат.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

23 січня 2025 року капрал поліції 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області Садовий Д.В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3920346 (а.с.7), якою він наклав на позивача штраф в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 23 січня 2025 року о 13 годині 50 хвилин на 98 км. дороги М01 в с. Кіпті ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Kia Magentis», номерний знак НОМЕР_1 , та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 ПДР України.

Спірні правовідносини регулюються розділом ІІІ «Права та обов`язки учасників дорожнього руху» Закону України «Про дорожній рух», главою ІІ «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР України), главою 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку» підрозділу ІІ «Особлива частина» розділу ІІ «Адміністративне правопорушення і адміністративна відповідальність» КУпАП.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

Відповідно до пп. «а» п.2.1 ПДР Україниводій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пп. «а» п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до абз.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний на вимогу поліцейського, а водій військових транспортних засобів поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка») або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, визначені законодавством.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

Як вбачається з диспозиції норм, передбачених пп. «а» п.2.4 ПДР України та абз.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», у позивача, як водія автомобіля марки «Kia Magentis», номерний знак НОМЕР_1 , був безумовний обов`язок на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. ОСОБА_1 не виконав вказану вимогу, що підтверджується переглянутим у судовому засіданні відеозаписом та не заперечується самим позивачем у позовній заяві. Ці обставини свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Довід позивача на незаконність зупинки транспортного засобу не спростовує необхідність виконання ним імперативного обов`язку, передбаченого пп. «а» п.2.4 ПДР України. Крім того, на підставі ч.4 ст.258 КУпАП та п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення та без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису (а.с.58), вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 хотів заявити клопотання, однак поліцейський не надав йому таку можливість. Крім того, відеозапис не містить інформації про те, чи було надано позивачу можливість надати пояснення з приводу вчиненого ним адміністративного правопорушення. Ця обставина свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення був проведений з порушенням порядку, передбаченого ст.279 КУпАП. Накладення на ОСОБА_1 штрафу, навіть в розмірі 425 гривень, є втручанням держави у право позивача на мирне володіння його майном (в даному випадку грошовими коштами). Таке втручання виявилось невиправданим, оскільки воно було здійснено з порушенням порядку, передбаченого законом. Тому оскаржувана постанова суперечить невід`ємним гарантіям, запровадженим п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує про те, що з метою відновлення законності належить скасувати постанову капрала поліції 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області Садового Д.В. серії ЕНА №3920346 від 23 січня 2025 року. Підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, відсутні.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, було виявлено 23 січня 2025 року. Двомісячний строк накладення на нього адміністративного стягнення закінчився 23 березня 2025 року. В такому випадку відсутня потреба у направленні справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП на новий розгляд до УПП в Чернігівській області. Тому провадження в справі про адміністративне правопорушення належить закрити у зв`язку з закінченням строку накладення на позивача адміністративного стягнення.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті згідно з положеннями цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.4, ч.5 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. Ці обставини підтверджуються квитанцією від 29 січня 2025 року (а.с.11).

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 30 січня 2025 року (а.с.66) адвокат Куколь В.В. зобов`язався надати ОСОБА_1 правову допомогу при розгляді адміністративної справи за адміністративним позовом про оскарження постанови. З акта прийому-передачі виконаних робіт (а.с.9) вбачається, що сторони визначили такі види робіт та їх вартість: консультація щодо порядку оскарження постанови вартістю 500 гривень, вивчення матеріалів справи вартістю 1000 гривень, написання позовної заяви вартістю 4000 гривень, участь у судовому засіданні вартістю 2000 гривень. Загальна вартість робіт 7500 гривень. З довідки адвоката Куколя В.В. №56 від 30 січня 2025 року (а.с.10) вбачається, що Горбатенко М.С. сплатив йому грошові кошти в розмірі 8000 гривень за надання правової допомоги при розгляді адміністративної справи до капрала поліції 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області Садового Д.В. Як вбачається зі змісту позову (а.с.1-2) він був пред`явлений та підписаний самим позивачем. Крім того, умовами договору про надання правової допомоги від 30 січня 2025 року не визначено, що адвокат Куколь В.В. бере на себе зобов`язання зі складання позовної заяви, відтак підстави для стягнення з відповідача витрат в розмірі 4000 гривень за послугу з написання позовної заяви відсутні. Тому розмір витрат на професійну правничу допомогу, які фактично поніс ОСОБА_1 у цій адміністративній справі, складають 3500 гривень 00 копійок (500 + 1000 + 2000). На думку суду означений розмір судових витрат є співмірним зі складністю справи, витраченим часом та обсягом наданих адвокатом Куколем В.В. послуг.

З огляду на це суд висновує про те, що за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень 00 копійок. Підстави для стягнення судових витрат в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.242, ч.1-ч.2 ст.243, ст.ст.246, 287 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Садового Дениса В`ячеславовичапро накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3920346 від 23 січня 2025 року.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення на позивача адміністративного стягнення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду О.Ю. Семенюта