Справа № 520/17182/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД"
до Вінницької митниці
про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 року по справі № 520/17182/24 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2024/000175 від 30.05.2024 р.

Визнано протиправною і скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401020/2024/000731.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" сплачену суму судового збору у розмірі 6071 грн 36 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної митної служби України.

Відповідач, Вінницька митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №520/17182/24, яка прийнята в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Вінницької митниці залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 по справі № 520/17182/24 залишено без змін.

10.03.2025 року через Електронний суд на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача - Захарченко Іллі Володимировича надійшла заява про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить стягнути з Вінницької митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу вищевказаної норми слідує, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Захарченка І.В., договір № 03-06-24-1 від 03.06.2024 про надання правничої допомоги, акти приймання-передачі наданих послуг, інформаційним знімком у онлайн-банкінгу АТ «Універсал Банк» ("МоноБанк") від 24.06.2024 р.

З наданих доказів слідує, що 03.06.2024 року між адвокатом Захарченком Іллею Володимировичем (далі адвокат) та товариством з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" (далі - клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги №03-06-24-1, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, з метою: визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000175/2 від 30.05.2024 р, що прийняте Вінницької митницею Державної митної служби України; визнання протиправним і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/000731 до рішення про коригування митної вартості товарів № иА401000/2024/000175/2 від 30.05.2024 р, що прийняте Вінницької митницею Державної митної служби України.

Відповідно до п. п. 2.1-2.5 Договору вартість правничої допомоги у межах цього договору становить 1000,00 грн. без ПДВ за 1 (одну) годину роботи адвоката. Оплата вартості правничої допомоги здійснюється клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту винесення судом І інстанції судового рішення за результатом розгляду відповідного позову або у будь-який інший час на розсуд клієнта. Адвокат за фактом надання правничої допомоги надає клієнту акт приймання-передачі наданих послуг, а клієнт зобов`язується у п`ятиденний строк з моменту отримання документів підписати акт приймання-передачі та повернути один примірник адвокату. В акті приймання-передачі наданих послуг зазначається перелік та найменування послуг, що були надані клієнту. У випадку, якщо акт приймання-передачі наданих послуг планується подавати до суду для цілей розподілу судових витрат, то у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг адвокатом має бути зазначений детальний опис робіт (наданих послуг), а саме зазначаються види правничої допомоги, що були надані, кількість витрачених годин, характеристика виконаних робіт (наданих послуг). Акт приймання-передачі наданих послуг є підтвердженням факту надання адвокатом клієнту правничої допомоги відповідно до умов цього договору.

Відповідно до вказаних умов Договору між сторонами були підписані акти приймання-передачі наданих послуг, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг № 18-06-24-1 від 18.06.2024 р. за договором про надання правничої допомоги № 03-06-24-1 від 03.06.2024 р.; акт приймання-передачі наданих послуг № 15-07-24-1 від 15.07.2024 р. за договором про надання правничої допомоги № 03-06-24-1 від 03.06.2024 р.; акт приймання-передачі наданих послуг № 25-11-24-1 від 25.11.2024 р. за договором про надання правничої допомоги № 03-06-24-1 від 03.06.2024 р.

Відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг, адвокатом надано наступні види правничої допомоги: написання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2024/000175 від 30.05.2024 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401020/2024/000731 - витрачено 20 годин, вартість правничої допомоги складає 20000 грн; аналіз відзиву на позов та складання відповідь на відзив у справі № 520/17182/24 - витрачено 4 години; аналіз апеляційної скарги та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі №520/17182/24 - витрачено 10 години.

Оплату послуг підтверджено інформаційним знімком у онлайн-банкінгу АТ «Універсал Банк» ("МоноБанк") від 24.06.2024 р. на суму 20000 грн.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не скористався правом подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

В постанові Верховного Суду від 23.07.2023 р. по справі № 340/4492/22 (адміністративне провадження № К/990/12857/23) судом касаційної інстанції висловлено позицію, згідно якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою статті 134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Між тим, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від від 28 квітня 2023 року у справі №640/8003/20, від 25 травня 2023 року у справі №440/7120/20, від 20 червня 2023 року у справі №280/5922/21, згідно яких, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З матеріалів справи встановлено, що в суді першої інстанції представником позивача не подавалось клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу разом з доказами понесених витрат, як це передбачено ч. 7 ст. 139 КАС України, а саме докази понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, колегія суддів не розглядає заявлені представником позивача витрати понесені в суді першої інстанції.

У відповідності до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. В даному випадку судом апеляційної інстанції не змінював та не приймав нове рішення по даній справі.

Щодо заявлених вимог про стягнення судових витрат за написання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 10000 грн, колегія суддів дослідивши зміст вказаного відзиву на апеляційну скаргу, встановила, що останній в більшій частині дублює доводи, викладені в адміністративному позові, має посилання лише на доказову базу, викладену у позові, здебільшого складається із викладу обставин справи, що свідчить про обізнаність представника позивача з обставинами щодо спірних відносин, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення. До того ж колегія суддів враховує, що дана справа не містить виключної правової проблеми.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2020 року у справі № 520/7431/19.

Колегія суддів враховує, що надання правничої допомоги в апеляційному провадженні обмежилось наданням відзиву на апеляційну скаргу, що розглядалось в письмовому провадженні, з викладенням в ньому правової позиції, заявленої в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що заявлений у клопотанні представника позивача розмір відшкодування витрат позивача на правову допомогу у розмірі 30000 грн. є суттєво завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявленого представником позивачем клопотання, та розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає 5000 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності ухвалення додаткової постанови про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача Захарченка Іллі Володимировича про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №520/17182/24 задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Пак ЛТД" () судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.
Судді Калиновський В.А. Спаскін О.А.