Справа № 643/2300/25
Суддя: Пасічник О. М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/2300/25
Провадження № 2-а/643/66/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пасічника О.М.,

за участі: секретаря судового засідання Дохнадзе Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 03.02.2025 № 01/690 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Поволоцька Наталія Михайлівна звернулася до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 01/690 від 03.02.2025 про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, стягнути судовий збір на його користь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він , відповідно до ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 у рік, коли йому виповнилося 17 років, був взятий на військовий облік діючим на той час відповідним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за місцем свого проживання - АДРЕСА_1 , з тих пір перебуває на військовому обліку і є військовозобов`язаним.

15.07.2024 ОСОБА_1 оновив свої персональні дані через додаток «Резерв+».

ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, як військовозобов`язаний, який має одного із своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати, у зв`язку із чим він 24 липня 2024 року звернувся до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою від 13 червня 2024 року про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з наданням повного переліку документів на підтвердження права на відстрочку.

Протягом майже шести місяців з дати звернення ОСОБА_1 з заявою про відстрочку Відповідач ані не надав рішення про відстрочку, ані відмовив у наданні відстрочки.

27 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про продовження дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і також надав відповідні документи. Цього ж дня співробітником Відповідача у ОСОБА_1 був вилучений військово-обліковий документ за усним поясненням співробітника Відповідача з метою його заміни.

Не зважаючи на неодноразове звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання відповіді на заяву про надання відстрочки від призову на військову службу у період мобілізації та видачу військово-облікового документу жодної відповіді від Відповідача отримано не було, в усній формі були надані пояснення щодо великої завантаженості та необхідності почекати.

Вчергове, коли ОСОБА_2 28 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за отриманням відповіді, Позивачу був вручений протокол №188 від 28 січня 2025 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 відбудеться 04 лютого 2025 року о 10.00.

31 січня 2025 року ОСОБА_1 вчергове звернувся Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про продовження дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і також надав відповідні документи, які надають йому право на відстрочку.

Співробітником Відповідача вказана заява була прийнята, але військово-обліковий документ ОСОБА_1 наданий не був.

Проте, коли 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 , вкотре звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання передбаченої законодавством відстрочи від призову на військову службу під час мобілізації та продовження дії вказаної відстрочки відповідно до поданих 13.06.2024, 27.11.2024, 31.01.2025 заяв, а також отримання військово-облікового документу замість вилученого раніше Відповідачем ОСОБА_1 була вручена постанова №01/690 по справі про адміністративне правопорушення (незважаючи на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення був призначений на наступний день - 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за неявку 16.01.2025 та протягом наступних 7 діб не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , надісланою засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням №663 від 04.01.2025, яке повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним чином врученої.

Ознайомившись зі змістом оскаржуваної постанови та документами, позивач не погоджується з інформацією, викладеною у вищевказаній постанові в частині виявленого правопорушення, вважає її є протиправною, а тому просить її скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Розгляд справи призначено на 03.03.2025.

Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

24.02.2025 копію ухвали, судову повістку та копію позовної заяви з додатками доставлено відповідачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 /

24.02.2025 до суду надійшла заява представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

24.02.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення з використанням власних технічних засобів.

05.03.2025 до суду надійшла заява представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

06.03.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення з використанням власних технічних засобів.

06.03.2025 від відповідача надійшов відзив у якому представник відповідача зазначає, з посиланням на норми чинного законодавства про обов`язок громадян України прибути за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що повістка була доставлена АТ «Укрпошта», але не отримана позивачем та повернена за місцем обслуговування, повістка вимагала від Позивача прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 16.01.2025, проте у визначені у повістці час та місце він не з`явився, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Просить залишити постанову №01/690 від 03.02.2025 без змін, винести рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити в повному обсязі. Розглянути справу №643/2300/25 без участі сторони відповідача та постановити остаточне рішення на підставі доказів що містяться в матеріалах справи.

В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань або заяв від нього не надходило, судова повістка повернулася не врученою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

В судовому засіданні представник позивача повідомила про можливість розгляду справи за відсутності позивача та відповідача, підтримала позовні вимоги, зазначила що у відповідача були відсутні правові підстави для виклику позивача, оскільки він свій обов`язок щодо оновлення даних виконав, також зазначила що відповідачем було порушено право позивача на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 03 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 01/690 по справі про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що під час дії воєнного стану в Україні продовженого на підставі Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024, затвердженого Законом України від 29 жовтня 2024 року №4024-ІХ та продовження проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №741/2024,затвердженого Законом України від 23 липня 2024 року №4025-ІХ громадянин ОСОБА_1 , який перебуває військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 16.01.2025 та протягом наступних 7 діб не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , надісланою засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням №663 від 04.01.2025 яке повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та відповідно до п.41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560) вважається належним чином вручене 26.01.2025 було сформовано електронне звернення Е1140019 у ЄДРПВР "Оберіг" від ІНФОРМАЦІЯ_2 до ХРУП №2ТУ НГІУ в Харківській області про розшук та доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання матеріалів щодо адміністративного правопорушення.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язокі військову службу», п.1 та п.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 20 та п.21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560)

Військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави (ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, підготовки громадян України до військової служби, взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом (ч.1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час вчинення розгляду справи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що починаючи з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час дії воєнного стану в Україні продовженого на підставі Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024, затвердженого Законом України від 29 жовтня 2024 року №4024-ІХ та продовження проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №741/2024,затвердженого Законом України від 23 липня 2024 року №4025-ІХ громадянин ОСОБА_1 , який перебуває військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 16.01.2025 та протягом наступних 7 діб не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , надісланою засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням №663 від 04.01.2025 яке повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та відповідно до п.41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560) вважається належним чином вручене 26.01.2025 було сформовано електронне звернення Е1140019 у ЄДРПВР "Оберіг" від ІНФОРМАЦІЯ_2 до ХРУП №2ТУ НГІУ в Харківській області про розшук та доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання матеріалів щодо адміністративного правопорушення.

Повістка № 1668802 надіслана позивачу з метою уточнення даних.

Відповідач при винесенні постанови не врахував законодавчі положення, зокрема примітку до ст. 210 КУпАП, згідно якої положення, зокрема, ст. 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідачем не надано інформації щодо можливості/неможливості отримати відомості щодо персональних даних ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, а також встановити які саме військово-облікові дані позивача не були оновлені та не враховано систематичні звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання відстрочки від призову на військову службу у період мобілізації.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до протоколу №188 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 28.01.2025 ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 04 лютого 2025 р. за адресою: АДРЕСА_2 , натомість розгляд справи відбувся 03 лютого 2025 року за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 278 КУпАП («Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення»), орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Отже, необхідність дотримання належного та своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду адміністративної справи прямо регламентована приписами п. 3 статті 278 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП). «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Так, вирішуючи питання щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності суди повинні з`ясувати чи було дотримано уповноваженою особою приписи, унормовані у статті 278 КУпАП

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а саме, з якою метою та для уточнення яких даних викликався до ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідач.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 03.02.2025 № 01/690, також порушено порядок розгляду адміністративної справи, а відтак притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за таких обставин є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № 01/690 від 03.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 03.02.2025 № 01/690 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1КУпАП - задовольнити.

Скасувати постанову начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника ОСОБА_3 за № 01/690 від 03.02.2025 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.04.2025.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник позивача - адвокат Поволоцька Наталія Михайлівна, РНОКПП НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 адреса АДРЕСА_4

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце знаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя Пасічник О.М.