Справа № 440/2004/25
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2004/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 02.12.2024 року №51; зобов`язання зарахувати до страхового стажу роботи з травня 1982 року по липень 2003 року; зобов`язання врахувати архівну довідку за № 01-13/328 віл 25.11.2024 року щодо встановлення мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання за період протягом 1982 -2001 років; зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком за Списком № 2 згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІ, в редакції до внесення змін Законом України, викладених у прийнятому 23.01.2023 року рішенні № 1р/2020, починаючи з 25.11.2024 року з дня подачі заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії за віком, оскільки необхідний страховий стаж, який дає право на призначення пенсії за віком, підтверджується трудовою книжкою та архівними довідками.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2004/25. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.03.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не набув необхідного страхового стажу у відповідності до статті 26 Закону №1058, що має становити 31 рік. Страховий стаж позивача становить 16 років 3 місяці 28 днів. До страхового стажу позивача не зарахований період роботи протягом травня 1982 року - липня 2003 року згідно трудової книжки, оскільки трудова книжка оформлена на бланку з атрибутами України, а перший запис про роботу здійснено 25.05.1982 року. Крім того, за період роботи в колгоспі "ім. Горького" з 25.05.1982 по 30.11.1992, в розділі про кількість відпрацьованих вихододнів, відсутні документи, їх номери та дати за кожний рік, на підставі яких здійснені записи про трудову участь в громадському господарстві. Одночасно, не враховано дані архівної довідки від 25.11.2024 № 01-13/328, щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) за період роботи протягом 1982 - 2001 років, оскільки в первинних документах зазначено не повне по батькові заявника, а саме О.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

25.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком та доданими до неї документами, перелік яких наведено у розписці-повідомленні № 1760.

За результатами розгляду вказаної заяви за правилами екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №51 від 02.12.2024 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стражу 31 рік.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №51 від 02.12.2024 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

У цій справі спір між сторонами виник у зв`язку з обрахунком відповідачем страхового стажу позивача, зокрема, у спірному рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 16 років 03 місяці 28 днів.

До страхового стажу позивача не зарахований період роботи протягом травня 1982 року - липня 2003 року згідно трудової книжки, оскільки трудова книжка оформлена на бланку з атрибутами України, а перший запис про роботу здійснено 25.05.1982 року. Крім того, за період роботи в колгоспі "ім. Горького" з 25.05.1982 по 30.11.1992, в розділі про кількість відпрацьованих вихододнів, відсутні документи, їх номери та дати за кожний рік, на підставі яких здійснені записи про трудову участь в громадському господарстві. Одночасно, не враховано дані архівної довідки від 25.11.2024 № 01-13/328, щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) за період роботи протягом 1982 - 2001 років, оскільки в первинних документах зазначено не повне по батькові заявника, а саме О.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Водночас, порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (надалі по тексту також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи члену колгоспу, є трудова книжка колгоспника, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , зокрема:

- 25.05.1982 року - прийнятий в члени колгоспу ім. Горького механізатором;

- 01.04.1997 року - припинено членство в КСП Горького у зв`язку з реорганізацією в КСП "Оріль";

- 02.04.1997 року прийнятий механізатором в КСП "Оріль";

- 25.02.2000 року припинено членство в КСП у зв`язку з з реформуванням в агрофірму "Оріль".

Згідно архівної довідки Полтавської районної військової адміністрації від 20.11.2024 року № 07-04-Н/183 у зв`язку з прийняттям Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" на зборах уповноважених колгоспу ім. Горького прийнято рішення про реорганізацію господарства в колективне сільськогосподарське підприємство імені Горького, яке є правонаступником колгоспу.

У 1997 році колективне сільськогосподарське підприємство імені Горького розділилося на два господарства: імені Горького, до якого відійшли села Шедієво та Бурти, та "Оріль", до якого відійшло село Лівенське.

18.01.2000 року на загальних зборах уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства "Оріль" прийнято рішення про реорганізацію господарства в приватну агрофірму "Оріль", яка є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно архівної довідки Полтавської районної військової адміністрації від 25.11.2024 року № 01-13/328 у книзі обліку трудового стажу і заробітку працівників колгоспу імені Горького, колективного сільськогосподарського підприємства імені Горького, колективного сільськогосподарського підприємства "Оріль", приватної агрофірми "Оріль" Новосанжарського району Полтавської області за 1982, 1985-2001 роки є дані про встановлений мінімум і кількість відпрацьованих вихододнів гр. ОСОБА_1 .

Отже, відомостями трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та архівними довідками підтверджено, що у 1982-2001 роках позивач працював механізатором колгоспу імені Горького, колективного сільськогосподарського підприємства імені Горького, колективного сільськогосподарського підприємства "Оріль", приватної агрофірми "Оріль".

Суд відхиляє доводи представника відповідача про неналежне оформлення приватною агрофірмою "Оріль" дублікату трудової книжки позивача з наступних підстав.

Відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Також відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. При цьому, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Як слідує з розрахунку стажу позивача РС- право позивачу зарахований страховий стаж 16 років 03 місяці 28 днів, в тому числі з 01.01.1999 року на підставі даних реєстру застрахованих осіб.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу період його роботи механізатором колгоспу імені Горького, колективного сільськогосподарського підприємства імені Горького, колективного сільськогосподарського підприємства "Оріль", приватної агрофірми "Оріль" з 25.05.1982 року по 10.11.1982 року, з 01.01.1985 року по 31.12.1998 року.

Суд зазначає, що пенсійний орган під час прийняття спірного рішення формально не врахував та не надав належної оцінки трудовій книжці позивача та архівним довідкам, не провів розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням цих документів.

Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №51 від 02.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській призначити пенсію за віком на пільгових умовах, то належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2024 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.05.1982 року по 10.11.1982 року, з 01.01.1985 року по 31.12.1998 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №51 від 02.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2024 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.05.1982 року по 10.11.1982 року, з 01.01.1985 року по 31.12.1998 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко