Справа № 158/870/25
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/870/25
Провадження № 2-а/0158/32/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Шрамко Н.В.,
за участю представника позивача Мельника М.М.,
відповідача громадянина російської федерації ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Стріченка Д.А.,
перекладача Кіпоренка Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України,-
В С Т А Н О В И В
31 березня 2025р. позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, в особі його представника Мельника М.М. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.04.2024 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» проживав на території України без відповідних дозвільних документів, які б надавали останньому таке право на визначений строк.
Зі слів відповідача по справі ОСОБА_1 встановлено, що він прибув до України 14.08.2021р. з приватною метою, перетнувши державний кордон через пункт пропуску «Сеньківка».
24.12.2021р. на підставі укладення шлюбу з громадянкою України відповідача по справі було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 строком дії до 24.12.2022р.
Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав, чим порушив вимоги ст. 4 вищевказаного Закону.
За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 02 травня 2023 року, відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Крім того 02 травня 2023р. відносно відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 , працівниками ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України у термін до 12.05.2023р., про що останньому було достовірно відомо, про що свідчить відібрана у громадянина російської федерації ОСОБА_1 розписка про отримання вищевказаного рішення, зі змістом якого він був ознайомлений. Зміст рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження, наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження йому було роз`яснено, про що свідчить наявність відповідної розписки.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.04.2024 року, ухвалено відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 було затримано у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не пізніше до 03.10.2024р.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024р. вищевказане рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідачем по справі ОСОБА_3 було подано касаційну скаргу, яку ухвалою Касаційного адміністративного суду від 28.06.2024р. повернуто особі, яка її подала.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2024р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024р. скасовано та постановлено нове, яким продовжено строк затримання відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_2 з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців. Вказана постанова суду апеляційної інстанції оскаржена представником відповідача адвокатом Стріченком Д.А. в касаційному порядку, яка на даний час не розглянута.

Вказує, що на момент звернення до суду з даним позовом позивачем по справі було вжито заходів, передбачених чинним законодавством для забезпечення примусового видворення відповідача по справі ОСОБА_1 , однак через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, що унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у ідентифікації особи і документуванні громадян країни агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.

Станом на час звернення до суду з даним адміністративним позовом у відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 відсутні будь які документи, які б надавали йому право на перетин державного кордону України, а оскільки отримати інформацію з країни громадянської належності відповідача по справі ОСОБА_1 з метою подальшого оформлення документів необхідних для його виїзду наразі неможливо, просить суд продовжити строк затримання відповідача по справі з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник позивача по справі ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що відповідач по справі громадянин російської федерації ОСОБА_5 є не ідентифікованим, відсутні документи, що надають йому право на перетин державного кордону України і отримати інформацію з країни громадянської належності відповідача по справі з метою подальшого оформлення документів для його виїзду наразі неможливо у зв`язку з припиненням дипломатичних відносин між Україною та росією. Просив позов задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що він є ідентифікованим, оскільки здав в ПТПІ свій паспорт (внутрішній) громадянина російської федерації, чи є він чинним на даний час йому невідомо. Він звертався до компетентних органів про надання йому статусу біженця, однак рішення не прийнято. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача по справі адвокат Стріченко Д.А. позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач по справі - громадянин російської федерації ОСОБА_5 є ідентифікованим, оскільки перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України та йому була видана посвідка на тимчасове проживання на території України, термін дії якої закінчився 24.12.2022р. Підставою для затримання відповідача по справі ОСОБА_1 , як вбачається з рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.04.2024р. був період розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Відповіді про прийняте рішення компетентним органом за вказаною заявою він не отримував. Крім того зазначив, що жодних доказів щодо підставності продовження строку затримання відповідача по справі ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні за адресою: АДРЕСА_1 позивач не надав. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Судом встановлено, що 02.04.2024 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується протоколом затримання серії МКМ№000435 від 02.04.2024р. в порядку ч. 2 ст. 263 КУпАП та доставлено до центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, для з`ясування обставин його перебування на території України та було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_5 прибув до України 14.08.2021р. з приватною метою, перетнувши державний кордон через пункт пропуску «Сеньківка».

24.12.2021р. відповідач по справі ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з громадянкою України, що не заперечується сторонами по справі та був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 строком дії до 24.12.2022р.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 02 травня 2023 року, відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Також 02 травня 2023р. відносно відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 , уповноваженою особою ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України у термін до 12.05.2023р. Вищевказане рішення суду було оскаржене відповідачем по справі ОСОБА_3 в судовому порядку та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2023р. (судова справа №755/16805/23) в задоволенні позову було відмовлено, при цьому виконане не було, оскільки громадянин російської федерації ОСОБА_5 територію України не покинув. 24.08.2023р. відносно відповідача по справі ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове видворення з України, яке останнім оскаржувалось, однак залишено без змін.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.04.2024 року ухвалено відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 затримати у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не пізніше до 03.10.2024р. Вказаним рішенням суду встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_5 звернувся із заявою про надання йому статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту в Україні, однак рішення за заявою компетентним органом не прийнята, що вбачається з пояснень відповідача по справі (а.с. 19-20).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024р. вищевказане рішення суду залишено без змін (а.с. 8-9).

За наслідками апеляційного перегляду рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2024р. у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024р. вищевказане рішення суду скасовано та постановлено нове, яким затримано відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_2 з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців. На вказану постанову суду апеляційної інстанції представником відповідача подана касаційна скарга, рішення за якою на даний час не прийнята (а.с. 5-7, 11, 15-18).

Нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця чи особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та (або) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

З наведеного слідує, що інформація щодо іноземця чи особи без громадянства та документи, які необхідні для забезпечення його примусового видворення мають бути надані саме з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства.

У відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_2 відсутній будь-який дійсний документ, який би надавав йому дозвіл на перетин державного кордону України.

З пояснень представника позивача вбачається, що ними вживались щодо ідентифікації особи відповідача по справі, однак, як вбачається з відповіді Департаменту консульської служби МЗС України від 26.05.2024р., що через повномасштабну агресію рф проти держави Україна дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.

В той же час відповідач не може самостійно виконати вимогу міграційного органу та покинути територію України у зв`язку з відсутністю у нього паспортного документу та документів, які б надавали право на перебування на території України.

Як вбачається з п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Частиною 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців

Частини дванадцята та тринадцята статті 289 КАС України встановлюють, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Предметом розгляду у даній адміністративній справі є підстави для продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

У постанові Верховного Суду від 28.01.2021р. у справі №743/1046/20, суд дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справа № 158/1645/23.

Відповідно до п. 1 розділу 6 «Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 встановлено порядок дій з ідентифікацій та документування іноземців, яким передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи, саме на цю обставину покликається позивач у позовній заяві про продовження строку затримання відповідача по справі.

Крім того, судом встановлено, що як і раніш так і на даний час у відповідача по справі відсутні документи, які дають йому право на перетин державного кордону (виїзд з України), та документи на підтвердження законності перебування на території України, а тому суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав щодо продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення його ідентифікації та примусового видворення.

Однак, враховуючи надані стороною позивача докази, неможливість ідентифікувати на даний час особу відповідача по справі з причин розірванням дипломатичних відносин між Україною та державою агресором росією, суд приходить до висновку що вказаний адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, терміном на 2 (два) місяці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А; );

представник позивача Хоржевський Дмитро Едуардович, діє на підставі довіреності №8010/3-25 від 13.01.2025р.;

відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Стріченко Димитрій Анатолійович, діє на підставі ордеру серії ВН №1351191 від 04.04.2024р., юридична адреса: вул. Велика Арнаутська, 84, м. Одеса, п/і 65020.

перекладач Кіпоренко Євген Валерійович, ІНФОРМАЦІЯ_2 , діє на підставі свідоцтва №14-608 від 02.02.2023р.

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2025 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Поліщук С.В.