Справа № 183/2/25
Суддя: Дубовенко І. Г.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/2/25
№ 2-а/183/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Болкарьової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самар Дніпропетровської області в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

встановив:

30 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 3725535 від 25 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В обґрунтування позову зазначив, що його необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тому як він має водійське посвідчення, а тому не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, більше того підстав для зупинки його автомобіля у працівника поліції не було, а тому просить суд скасувати постанову.

Відповідачем поданий відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки постанова винесена за порушення позивачем ПДР. Так, 25 грудня 2024 року у зв`язку з тим, що у автомобіля, яким керував позивач, не працювали стоп-сигнали та покажчики поворотів, а також через невідповідність номерного знаку транспортному засобу, був зупинений вказаний автомобіль та водію позивачу пояснено причину зупинки. Під час перевірки наявності водійського посвідчення ОСОБА_1 було пред`явлено посвідчення водія у застосунку «ДІЯ», однак в ході перевірки такого посвідчення та його відповідності було встановлено, що станом на 24 грудня 2024 року постановою суду від 15 листопада 2023 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом позивач не проходив у установленому порядку позачерговий медичний огляд та не складав теоретичного та практичного іспиту для отримання права керування транспортними засобами, а тому станом на 25.12.2024 року не мав права керування такими транспортними засобами.

Порядок розгляду справи здійснений в суворій відповідності до норм чинного законодавства, з дотриманням норм КУпАП без порушення прав позивача. У задоволенні позову просять відмовити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ 02 січня 2025 року визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г., якому передамні матріали справи 20 січня 2025 року.

Ухвалою від 22 січня 2025 року позов залишений без руху із наданням строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

27 січня 2025 року на виконання ухвали про залишення позову без руху ОСОБА_1 подано відповідну заяву з додатками.

Ухвалою від 28 січня 2025 року позов залишений без руху із наданням строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

30 січня 2025 року на виконання ухвали про залишення позову без руху ОСОБА_1 подано відповідну заяву з додатками.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року справу прийнято до свого провадження, відкрите спрощене позовне провадження та призначений судовий розгляд.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав поданий ним позов, надав для огляду водійське посвідчення, пояснив, що після отримання ним 15.12.2020 року посвідчення водія встановленого зразка таке посвідчення у нього не вилучалося. Просив задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що він не скоював правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Після оголошення перерви для розгляду головуючим суддею термінових справ, позивач не з`явився у своїй заяві просив закінчити розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом на електронну адресу, зареєстровану у ЄСІСТ.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи позивача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 24 грудня 2024 року інспектором управління патрульної поліції в Сумській області винесено постанову серії ЕНА № 3725535 від 24.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

У відповідності до вказаної постанови, 24 грудня 2024 року о 10-16 годині за адресою: вул.Іллінська, 12/2 в м.Суми водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП.

З копії посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 15 грудня 2020 року строком до 15.12.20250 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оригінал якого був наданий позивачем під час розгляду справи в судовому засіданні, вбачається, що 15 грудня 2020 року позивачу видане вказане посвідчення водія категорії: А, В1, В, С1, С. Строк дії посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене посвідчення водія перебуває у позивача та не вилучене.

З довідки від 07.02.2025, наданої УПП в Сумській області вбачається, що відповідно до відомостей Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 15 грудня 2020 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке станом на 07.02.2025 року підлягає вилученню з метою виконання постанови Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року у справі № 295/9958/22 про позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

З ЄРСР вбачається, що постановою Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року у справі № 295/9958/22 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік; вказана постанова оскаржена Євтушенком С.І. в апеляційному порядку. Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційна скарга адвоката Перегули А.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року без змін.

Також судом оглянуті відео з бодікамер працівників поліції від 24.12.2024 року.

Позивач свою вину заперечує, вважає, що наведені відомості не відповідають дійсності, оскільки 24 грудня 2024 року він керував автомобілем «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 , маючи посвідчення водія на право керування автомобілем відповідної категорії, яке пред`явив у за стосунку «ДІЯ» інспектору.

Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 та ст.284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, ч.2 і ч.4 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст. 23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, у адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції повинно було бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 14.02.2019 року у справі №127/163/17-а, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду відеозаписів з нагрудних бодікамер працівників поліції, а також зазначено у завах сторін по суті, ОСОБА_1 пред`явлене посвідчення водія у застосунку «ДІЯ», на підтвердження того, що позивач мав право керування транспортним засобом відповідної категорії серії НОМЕР_2 .

З довідки від 07.02.2025 УПП в Сумській області вбачається, що відповідно до відомостей Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 станом на 07.02.2025 року на виконання постанови Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року у справі № 295/9958/22 про позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік не вилучене.

З ЄРСР вбачається, що постановою Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року у справі № 295/9958/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік; вказана постанова оскаржена Євгушенком С.І. в апеляційному порядку. Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційна скарга адвоката Перегули А.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року без змін.

Органами, що виконують постанову про позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 КУпАП є посадові особи органів Національної поліції.

Так, згідно із вимогами ст. 317-1, 321 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Якщо особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Таким чином, станом на 24 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , який за судовим рішенням був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не здав посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції, про що свідчить відповідна довідка УПП, відеозапис з бодікамер та вбачається з відзиву, тобто 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом (ч. 4 ст. 126 КУпАП), в той час, як оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУПАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Суд вважає, що відповідачем не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною.

Відповідно до частин третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Висновок за результатами розгляду справи

Суд дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи те що позивача звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3725535 від 25 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмір 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин четвертої статті 286 КАС України рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 );

відповідач: Департаменту патрульної поліції (, вул. Федора Ернста, буд. 3 м. Київ, 03048, електронна пошта: ).

Повний текст рішення складений і підписаний 04 квітня 2025 року.

Суддя І.Г.Дубовенко