Справа № 580/907/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року справа № 580/907/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

27.01.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (25015, м.Кропивницький, вулиця Єгорова, будинок 25а; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо затримки виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №580/569/24 у частині поновлення його на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №580/569/24 за період з 10.04.2024 до 24.12.2024 включно в сумі 248057,25грн з утриманням зі вказаної суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач затримав виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №580/569/24, яким позивача поновлено на посаді начальника Уманського відділу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області з 15.12.2023 та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 96541,20грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 11.12.2024 поновив позивача на посаді, рівнозначній посаді начальника вказаного відділу, з 15.12.2023 та допустив рішення до негайного виконання. Наказом Державної міграційної служби від 19.12.2024 №268-кт позивача поновлено на посаді завідувача Шполянського сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби з 15.12.2023. Наказом відповідача від 24.12.2024 №245-к позивача поновлено на посаді завідувача Шполянського сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби з 15.12.2023 за рішенням суду. Стверджує, що відповідач зобов`язаний поновити його на посаді негайно після проголошення рішення першої інстанції, а поновив лише 24.12.2024. Тобто, затримка виконання рішення суду відбулася у період з 10.04.2024 до 24.12.2024 включно. Тому вважає, що набув права на отримання компенсації середнього заробітку в сумі 248057,25грн.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вказану ухвалу відповідач отримав 05.02.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

14.02.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи зазначив, що рішення судів у справі №580/569/24 у частині поновлення позивача на посаді, рівнозначній посаді начальника Уманського відділу УДМС у Черкаській області в ЦПМУ ДМС, з 15.12.2023 виконав. З метою виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач має звернутися до органу Казначейства за місцем знаходження ЦПМУ ДМС з переліком документів, що визначений Порядком №845. Крім того, орган Казначейства провів безспірне списання з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно з виконавчим листом Черкаського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 в сумі 10310,68грн. Стверджує, що повноваження щодо призначення позивача на посаду є виключною компетенцією Голови ДМС, яка є суб`єктом призначення. Призначення/поновлення позивача на посаді не належить до його повноважень. Вказав, що хоч і є роботодавцем позивача, не має повноважень щодо виконання рішень судів у справі №580/569/24 в частині поновлення позивача на посаді.

03.03.2025 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити повністю. Обґрунтовуючи зазначив, що рішення суду у вказаній вище справі в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення підлягає виконанню саме відповідачем. З метою виконання рішень судів 24.12.2024 подав Головному управлінню Державної казначейської служби України у Кіровоградській області виконавчий лист про стягнення з відповідача на його користь 96541,20грн, але фактично на даний час стягнуто лише 10310,68грн, що підтвердив відповідач у відзиві.

Всі документи, що надійшли від учасників, суд долучив до матеріалів адміністративної справи, як докази.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх повідомленням та викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Пенсійним посвідченням від 06.11.2019 серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивачу призначена пенсія з інвалідності 2 групи.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень та Автоматизованої системи суду «Діловодство» суд установив, що на розгляді Черкаського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа №580/569/24 між тими ж сторонами.

Так, рішенням від 09 квітня 2024 року, яке набрало законної сили 11.12.2024, позов задоволено частково. Визнаний протиправним і скасований наказ Державної міграційної служби України від 13.12.2023 №361-кт Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено позивача на посаді начальника Уманського відділу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області з 15.12.2023. Присуджено стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 96541 (дев`яносто шість тисяч п`ятсот сорок одну) грн. 20 коп. з відрахуванням податків зборів та обов`язкових платежів. Рішення в частині поновлення позивача на посаді начальника Уманського відділу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць 28157,85 (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 85 коп. допустив до негайного виконання.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 11 грудня 2024 року залишив без задоволення апеляційні скарги Державної міграційної служби України та відповідача. Апеляційну скаргу позивача задовольнив частково. Вказане вище рішення першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про поновлення позивача на посаді начальника Уманського відділу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області з 15.12.2023 та допуску до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді начальника Уманського відділу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області скасував. Прийняв нову постанову в цій частині. Поновив позивача на посаді, рівнозначній посаді начальника Уманського відділу Управління Державної міграційної служби у Черкаській області в Центрально-південному міжрегіональному управлінні ДМС, з 15.12.2023. Рішення в частині поновлення позивача на посаді, рівнозначній посаді начальника Уманського відділу Управління Державної міграційної служби у Черкаській області в Центрально-південному міжрегіональному управлінні ДМС, з 15.12.2023 допустив до негайного виконання. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Тому Державна міграційна служба України винесла наказ від 19.12.2024 №268-кт про поновлення позивача на посаді державної служби, а саме на посаді завідувача Шполянського сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби з 15.12.2023.

Відповідач на виконання вказаного рішення суду та наказу виніс наказ від 24.12.2024 №245-к про оголошення наказу ДМС України про поновлення позивача на посаді. У ньому вказав, що позивача необхідно вважати таким, що розпочав виконання обов`язків завідувача Шполянського сектору Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС з 25.12.2024.

Орган Казначейства провів безспірне списання з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно з виконавчим листом Черкаського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у сумі 10310,68грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №546207212 від 15.01.2025.

Вважаючи, що затримане виконання рішення суду в адміністративній справі №580/569/24, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч.1 ст. 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (абз.8 ст.235 Кодексу законів про працю України) (далі КЗпП України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, який полягає у видачі наказу про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 27.11.2019 року у справі №802/1183/16-а та від 05.03.2020 у справі №280/360/19, подібних для цієї, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Дотримуючись вказаного підходу, суд урахував, що встановлені обставини свідчать про обов`язок роботодавця позивача поновити його на посаді, рівнозначній до звільненої, виник саме на підставі рішення суду апеляційної інстанції. Висновок суду першої інстанції про необхідність поновлення саме на тій посаді, з якої звільнено, визнано судом вищої інстанції помилковим. Видача наказу про поновлення позивача на підставі рішення суду апеляційної інстанції відбулася наступного за проголошенням рішення суду днем.

Згідно з ст.2 ст.65 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі ЗУ №1404-VIII) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено вище, закон встановлює обов`язок поновити працівника саме у роботодавця.

Тому суд урахував вимоги Положення про Державну міграційну службу України, затверджене постановою КМУ 20.08.2014 №360, що регулює діяльність Державна міграційна служба України.

ДМС відповідно до п.7 вказаного Положення здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

На утворені територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС може покладатися виконання окремих завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно з п. вказаного Порядку ДМС очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства про державну службу. Підпунктом 9 вказаного пункту визначено саме повноваженням Голови призначати на посаду та звільняти з посади за погодженням з Міністром внутрішніх справ керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату ДМС, призначати на посади та звільняти з посад інших державних службовців і працівників апарату ДМС.

Відповідач у спірних правовідносинах не видавав наказу про поновлення позивача на посаду, оскільки це не є його повноваженням. Натомість видав наказ саме про оголошення виданого у встановленому законом порядку наказу уповноваженого суб`єкта призначення Голови ДМС. Тобто, відповідач не є роботодавцем позивача, позаяк не є суб`єктом призначення на керівну посаду. З огляду на вказане, оскільки до видачі акту розпорядчого характеру Голови відповідач не мав права допускати до роботи, він не несе відповідальності за своєчасність виконання обов`язку державним органом, у підпорядкуванні якого він перебуває. Решта доводів сторін у зв`язку з цим не обґрунтована.

Тому суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог саме до вказаного позивачем відповідача.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 134-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (25015, м.Кропивницький, вулиця Єгорова, будинок 25а; ) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо затримки виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №580/569/24 у частині поновлення його на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №580/569/24 за період з 10.04.2024 до 24.12.2024 включно в сумі 248057,25грн з утриманням зі вказаної суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 04.04.2025.