Справа № 300/9737/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/9737/24 пров. № А/857/6699/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі № 300/9737/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЧуприна О.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії та дорахування стажу з 01.01.2004 по 31.03.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.03.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі № 300/9737/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлені листом від 20.12.2024 за №10291-8853/Ч-02/8-0900/24, про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.12.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу періоди її роботи з 01.01.2004 по 31.07.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 02.05.2008 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 17.07.2012, з 18.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 19.07.2015, з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 31.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 19.07.2015, з 03.08.2015 по 29.04.2018, з 06.05.2018 по 31.03.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2024 нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої внаслідок зарахування до страхового стажу періодів її роботи з 01.01.2004 по 31.07.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 02.05.2008 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 17.07.2012, з 18.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 19.07.2015, з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 31.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 19.07.2015, з 03.08.2015 по 29.04.2018, з 06.05.2018 по 31.03.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що Головним управлінням правомірно не враховано стаж з 01.01.2004 по 31.07.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 02.05.2008 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 17.07.2012, з 18.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 19.07.2015, з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 31.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 19.07.2015, з 03.08.2015 по 29.04.2018, з 06.05.2018 по 31.03.2024 у подвійному розмірі, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота у закладах охорони здоров`я зараховується до стажу у подвійному розмірі до 31.12.2003 року, ця норма не поширюється на працівників які продовжують працювати у закладах відділень охорони здоров`я після набрання чинності Закону України.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлялася шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося неврученим з підстав закінчення терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приведених обставин, позивач вважається повідомленим по розгляд апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 по 31.07.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 02.05.2008 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 17.07.2012, з 18.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 19.07.2015, з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 31.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 19.07.2015, з 03.08.2015 по 29.04.2018, з 06.05.2018 по 31.03.2024 в КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ, оскільки:

- по перше, положення статті 60 Закону України №1788-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення зміни до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.04.2003 за №1110-IV, є чинними по теперішній час;

- по друге, приписи статті 24 Закону №1058-IV не змінюють, не скасовують/не припиняють дію і правове регулювання, визначене статтею 60 Закону України №1788-ХІІ.

При цьому, суд вважав, що період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 19.12.2005 по 01.05.2008 та у відпустці без збереження заробітної плати з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 30.04.2018 по 04.05.2018. зараховується до стажу роботи лише в одинарному розмірі, а отже в цій частині вимог суд відмовив.

При цьому, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.12.2024, перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 31.07.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 02.05.2008 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 17.07.2012, з 18.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 19.07.2015, з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 31.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 19.07.2015, з 03.08.2015 по 29.04.2018, з 06.05.2018 по 31.03.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 16.01.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, призначену відповідно до Закону №1058-IV (а.с.29).

Позивач 11.04.2024 зверталась до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 (а.с.46-47). Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.04.2024 за №80 відмовлено у призначенні пенсії (а.с.50).

Вказана відмова була предметом судового розгляду у справі №300/3553/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування рішення, а також зобов`язання до вчинення дій.

Так, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 06.06.2024 прийнято рішення у справі №300/3553/24, яке набрало законної сили, яким позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.04.2024 за №80.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.01.2024 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

В ході виконання рішення суду Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 у справі №300/3553/24 органом пенсійного забезпечення рішенням від 01.08.2024 за №80 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 (а.с.29).

Так, період роботи на посаді медичної сестри з 25.08.1993 по 31.12.2003 зараховано до стажу в подвійному розмірі.

Інші періоди роботи, зокрема, з 01.01.2004 по 31.07.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 19.12.2005 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 30.04.2008, з 01.05.2008 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 17.07.2012, з 18.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 19.07.2015, з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 31.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.03.2024 в інфекційній лікарні зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі без особливих відміток.

Також в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 міститься розрахунок стажу (Форма РС-право) (а.с.51-53), складений як додаток до рішення про відмову у призначенні пенсії, згідно якого спірні періоди, серед іншого:

- з 01.01.2004 по 31.07.2005 робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- з 01.12.2005 по 31.12.2006 - робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- з 01.01.2007 по 31.05.2007 - робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- з 01.06.2007 по 01.05.2008 - робота в інфекційній лікарні, зараховано в одинарному розмірі без особливих відміток;

- з 02.05.2008 по 31.05.2010 - робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- з 01.06.2010 по 17.07.2012 - робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- з 18.07.2012 по 22.07.2012 - робота в інфекційній лікарні, зараховано в одинарному розмірі без особливих відміток;

- з 23.07.2012 по 19.07.2015 - робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- з 20.07.2015 по 02.08.2015 - робота в інфекційній лікарні, зараховано в одинарному розмірі без особливих відміток;

- з 03.08.2015 по 31.10.2015 - робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- 01.11.2015 по 01.01.2017 - робота за Списком №2 в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі);

- з 02.01.2017 по 31.12.2023 - робота в інфекційній лікарні, зараховано в одинарному розмірі без особливих відміток.

Всього стаж на право ОСОБА_1 склав 41 рік 07 місяців 04 дні (а.с.51-53), втім для розрахунку розміру пенсійної виплати взято за основу розмір стажу на рівні 39 років 09 місяців 24 дні згідно рішення №80 від 01.08.2024 (а.с.29).

Зі змісту листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області слідує, що позивач зверталась до Управління із заявою від 27.11.2024 (а.с.17).

Розглянувши заяву пенсіонера від 27.11.2024, відповідач листом від 20.12.2024 за №10291-8853/Ч-02/8-0900/24 повідомив останню про відсутність підстав для врахування періоду роботи в інфекційній лікарні з 01.01.2004 по 31.03.2024 в подвійному розмірі. Період роботи на посаді медичної сестри з 25.08.1993 по 31.12.2003 (за виключенням періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати) зараховано до стажу в подвійному розмірі. Також орган пенсійного забезпечення зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто з 01 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі (а.с.17).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії та дорахування стажу з 01.01.2004 по 31.03.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Положеннями пункту 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Відповідно до пункту 1.1 Загальні положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відтак, здійснивши аналіз вказаних норм, колегія суддів зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності відповідних записів у трудовій книжці стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами. У випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються довідки підприємств, установ, організацій, виписки із наказів, особові рахунки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників за №301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2019 у справі №654/890/17, який відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосував суд в даній адміністративній справі.

Як вбачається з записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 23.08.1993, позивач з 01.01.2004 по 31.03.2024 (спірний період) працювала на посадах палатної медичної сестри, старшої медичної сестри, медичної сестри палатної, у КНП Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради.

Також в матеріалах справи міститься довідка Комунального некомерційного підприємства "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" від 26.11.2024 за №259.

Зі змісту довідки від 26.11.2024 за №259 (а.с.15-16) КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" видно, що позивач дійсно працює в Коломийській районній інфекційній лікарні з 25.08.1993 (наказ №154 від 25.08.1993) на посаді палатної медичної сестри тимчасово, з 15.04.1997 (наказ №22 від 15.04.1997) на посаді палатної медичної сестри постійно. З 01.01.2017 ( наказ №180 від 30.12.2016) на посаді старшої медичної сестри, що дає право відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі.

Така довідка містить відомості про перебування ОСОБА_1 :

- у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку [за спірні періоди, починаючи з 01.01.2004] з 19.12.2005 (наказ №105 від 06.12.2005) по 01.05.2008 (наказ №34 від 10.04.2008).

- у відпустці без збереження заробітної плати [за спірні періоди, починаючи з 01.01.2004] з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 30.04.2018 по 04.05.2018 (а.с.15-16).

Аналогічні відомості також відображено у довідках Комунального некомерційного підприємства "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" від 12.04.2024 за №68 (а.с.68), від 11.04.2024 за №70 (а.с.69), від 11.04.2024 за №69 (а.с.70) та від 03.05.2024 за №89 (а.с.107).

Колегія суддів зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач була прийнята на таку роботу.

Вказані спірні періоди роботи позивачки підтверджено і уточнюючими довідками.

Як передбачено пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Слід зазначити, що пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи встановлено і відповідачем не заперечується, що з 25.08.1993 позивач працює у інфекційному закладі охорони здоров`я, а саме у КНП Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради. Вказане підтверджується, як уже зазначено, записами у трудовій книжці та відповідними довідками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу її стаж у інфекційному закладі охорони здоров`я, а саме у КНП Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради не зараховано в подвійному розмірі не за весь період її роботи у такому закладі, а тільки після 01.01.2004, оскільки пенсійний орган вважає, що з 01.01.2004 приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не застосовуються в частині обчислення стажу для розрахунку розміру пенсії.

Разом з тим суд першої інстанції вірно врахував, що вимогами пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Крім того, редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року, у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020 року, у справі №462/1713/17.

Також слід зазначити, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

А відтак, враховуючи вищенаведені норми права та встановленні обставини справи, суд першої інстанції вірно зазначив, що стаж роботи позивача в Комунальному некомерційному підприємстві Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради, зокрема з 01.01.2004 по 31.07.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 02.05.2008 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 17.07.2012, з 18.07.2012 по 22.07.2012, з 23.07.2012 по 19.07.2015, з 20.07.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 31.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 19.07.2015, з 03.08.2015 по 29.04.2018, з 06.05.2018 по 31.03.2024 повинен зараховуватися у подвійному розмірі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі № 300/9737/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос