Справа № 160/3325/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 рокуСправа №160/3325/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відновлення позивача на військовому обліку незаконними.
- скасувати рішення про відновлення позивача на військовому обліку.
- зобов`язати відповідача утриматися від подальших дій щодо постановки позивача на військовий облік.
Ухвалою суду від 04.02.2025р. позову заяву було залишено без рухув; встановлено позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків шляхом надання до канцелярії суду: - власне підтвердження про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; - надати суду докази сплати судового збору у розмірі 2421,80 грн. на платіжні реквізити, які вказані в ухвалі суду; - зазначити у позовній заяві позовні вимоги до кожного з двох відповідачів, які визначені позивачем у позовній заяві.
На виконання вимог ухвали суду від 04.02.2025р. позивач 05.02.2025р. надав до суду клопотання, в якому просив виключити другого відповідача - Міністерство оборони України, а також скоригував позовні вимоги та просив розглядати одну позовну вимогу - виключити його з військового обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що його 2009 році було виключено з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, що підтверджується відміткою у військовому квитку. Вказує, що 09 вересня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було направлено листа, у якому зазначено що він повинен оновити військово облікові дані та знову стати на військовий облік на підставі Закону України № 1604-VII від 22 липня 2014 року.
Ухвалою суду від 07.02.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
07.03.2025р. представником відповідача - Міністерством оборони України, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що в позовній заяві ОСОБА_1 відсутні вимоги до Міністерства оборони України, Позивачем подана Заява про усунення недоліків позовної заяви щодо виключення Міністерства оборони України в якості відповідача по даній справі. По суті спірних правовідносин зазначив, що оскільки за чинними нормами статті 28 Закону №2232-ХI Позивач не досягнув граничного віку перебування у запасі, має виконувати військовий обов`язок, правила військового обліку, оновити військово-облікові дані.
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 відзив на позовну заяву не надав; ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.02.2025 року була доставлена до електронного кабінету відповідача 07.02.2025р.
Позивач надав суду відзив від 06.03.2025 року, у якому просить визнати, що ІНФОРМАЦІЯ_2 пропустив строк для подання відзиву на позовну заяву без поважних причин; кваліфікувати ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву як визнання позову.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 12.02.2009р. знятий з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі.
Листом від 09.09.2024р. № 160/1/3526 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що оскільки за чинним нормами статті 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ) позивач не досяг граничного віку перебування в запасі він має виконувати військовий обов`язок, правила військового обліку, оновити військово облікові дані.
Матеріали справи містять також звернення позивача до Президента України, Міністерства оборони щодо внесення даних до військово-облікового кабінету відповідно до відмітки у військовому квитку щодо виключення його з військового обліку.
Листом від 08.01.2025р. № 195/1/98 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив позивача що 09.09.2024р. йому було роз`яснено щодо необхідності взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних на підставі та у відповідності до вимог Закону України № 1604-VІІ «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014 у зв`язку із зміною граничного віку перебування в запасі до 60 років
Позивач вважає такі дії неправомірними, що стало підставою для звернення до суду.
Так, Закон №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно положень статті 37 Закону №2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.
Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають зокрема громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Відповідно до положень п.20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Статтею 32 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку , було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, а також визнані військово-лікарськими комісіями непридатними для військової служби у воєнний час, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.
Запас військовозобов`язаних згідно з ч.1 ст. 28 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних.
Відповідно до ч.2 ст.28 Закону №2232-XII військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років.
Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві (ч.4 ст.28 Закону №2232-XII).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27 березня 2014 року №1169-VII внесені зміни до статті 28 Закону №2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22 липня 2014 року №1604-VII - до 60 років.
В свою чергу, приписи Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, змін не зазнали.
Отже, з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232-XII позивач, як громадянин України, підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.
У Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З часу внесення змін до Закону №2232-XII він розповсюджується на всіх громадян України, що не досягли граничного віку перебування у запасі, тобто 60 років.
Позивач підпадає під дію Закону №2232-XII із внесеними до нього змінами.
Суд враховує висновки Верховного Суду у постановах від 19.09.2018 у справі №814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі №820/3113/17, висновки в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025р. в справі 280/6524/24 щодо застосування вказаних правових норм.
Встановлені у справі обставини свідчать, що відповідно до приписів ст.28 Закону №2232-XII, чинних станом на час виникнення спірних правовідносин, позивач не досяг граничного віку перебування в запасі та вважається військовозобов`язаним.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст. 162 КАС України).
Отже, законодавством України надано суду саме право, а не обов`язок, визнати неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання позову; з іншого боку, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд повинен вирішити справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи, приймаючи до уваги наявність відзиву на позовну заяву від другуго відповідача Міністерства оборони України, то суд вважає за необхідне вирішити справу за наявними матеріалами, і не кваліфікувати не подання ІНФОРМАЦІЯ_2 відзиву на позовну заяву як визнання позову.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою в позові, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін