Справа № 420/21826/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04 квітня 2025 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Тарасишиної О.М.,
за участю секретаря: Лебедь В.Є.,
представника позивача: Балана В.І.,
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Ліко задоволено.

Визнано протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки Нове будівництво двох 24-поверхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Корольова академіка, 5а.

Зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради надати Товариству з обмеженою відповідальністю Ліко містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки Нове будівництво двох 24-поверхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Корольова академіка, 5а.

Стягнуто з Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ліко (місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39, оф. 18; ) судові витрати у розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок грн. 00 коп.).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року змінено мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року залишено без змін постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року.

06.11.2024 року позивачем було подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю з підстав тривалого невиконання рішення суду без поважних причин.

Ухвалою від 11.11.2024 року заяву позивача задоволено, зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради протягом тридцяти днів з дати набрання чинності цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року у справі №420/21826/21 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ліко до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

11.12.2024 року (вх. №73843/24) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про продовження строку на подання звіту щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року у справі №420/21826/21

Ухвалою від 17.12.2024 року продовжено строк Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року у справі №420/21826/21 - протягом 1 (одного) місяця з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №420/21826/21 відмовлено у прийнятті звіту Департамента архітектури та містобудування ОМР щодо виконання рішення, встановлено новий строк для подання звіту протягом одного місяця.

Відповідач подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2025 року апеляційну скаргу Департаменту архітектури та містобудування ОМР залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року без змін.

При цьому, в означених ухвалі та постанові судами наголошено, що до звіту Департаменту архітектури та містобудування ОМР від 23.12.2024 року про виконання рішення суду долучено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, що видані ТОВ Ліко 19 грудня 2024 року.

Між тим, за наслідком аналізу змісту наданих позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, судом першої інстанції встановлено, що зміст відповідного документу суперечить висновкам судових рішень, ухвалених у даній справі, а як наслідок відмовлено Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради у прийнятті його звіту.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, у межах доводів та вимог апеляційної скарги Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

В даному випадку, як зазначено у вищевикладених нормах процесуального права, судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання, а його висновки є обов`язковими для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, фізичних і юридичних осіб та їх об`єднанням на всій території України.

Між тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що рішення суду у даній справі набрало законної сили 04 серпня 2022 року, а тому воно підлягало негайному виконанню Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради, без виконання позивачем будь-яких додаткових умов щодо подання нових звернень та документів.

З іншого боку, як зазначено вище, містобудівні умови та обмеження для позивача зареєстровано Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради лише 19 грудня 2024 року, тобто більше ніж через два роки після набрання законної сили рішенням суду у даній справі, що свідчить про допущену бездіяльність суб`єктом владних повноважень, а як наслідок підтверджує висновок суду першої інстанції про необхідність встановлення судового контролю у даній справі.

Окрім того, апеляційний суд у своїй постанові вказав, що реєстрація Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівних умов та обмежень 19 грудня 2024 року не є належним виконанням судових рішень у даній справі, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

В даному випадку, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року та постановою Верховного Суду 23 листопада 2023 року надавалась правова оцінка висновкам та доводам Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо невідповідності цільового та функціонального призначення земельної ділянки позивача запланованій забудові, необхідності встановлення санітарно-захисної зони навколо земельної ділянки з призначенням КС-5, а також накладеним на позивача дискримінаційним обмеженням щодо висотності запланованої забудови.

Між тим, аналогічні обмеження щодо запланованої позивачем забудови перенесено Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради до містобудівних умов та обмежень від 19 грудня 2024 року.

Тобто, суб`єкт владних повноважень фактично переніс свої висновки, якими він обґрунтовував протиправну відмову у наданні містобудівних умов та обмежень, скасовану рішенням суду, у видані позивачу на виконання цього ж рішення суду містобудівні умови та обмеження.

Проте, як вказано у постанові апеляційного суду, колегія суддів вважає, що такими діями суб`єкт владних повноважень фактично проігнорував висновки судів трьох інстанцій, якими визнано протиправними його дії щодо застосування до ТОВ Ліко надмірних та дискримінаційних обмежень, а як наслідок повторно наклав на ТОВ Ліко відповідні обмеження.

Більш того, окрім раніше накладених на ТОВ Ліко протиправних обмежень, якими обґрунтовувалась оскаржувана відмова у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради визначено нові обмеження, обґрунтовані посиланнями на вимоги законодавства з питань цивільного захисту, що унеможливлюють здійснення ТОВ Ліко запланованого будівництва, але про які не зазначалось в оскаржуваній відмові та яким не надавалась правова оцінка у ході розгляду даної справи.

Вказані дії суб`єкта владних повноважень, у контексті обставин спірних правовідносин, які тривають з вересня 2021 року, на переконання колегії суддів апеляційного суду, порушують суттєвий елемент принципу верховенства права, а саме принцип юридичної визначеності.

В даному випадку, колегія суддів апеляційного суду наголошувала, що принцип юридичної визначеності має різні прояви, так як він є одним з визначальних принципів доброго врядування та належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення по справі Рисовський проти України (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу належного урядування, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), пункт 119).

При цьому, принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), №36548/97, пункт 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), №35298/04, пункту 67).

Враховую викладене, згідно постанови від 24.03.2025 року колегія суддів апеляційного суду погодилась з висновком суду першої інстанції про те, що містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, видані ТОВ Ліко 19 грудня 2024 року, не є належним виконанням судових рішень, ухвалених у даній справі, а як наслідок колегія суддів апеляційного суду підтримує висновок суду першої інстанції про неможливість прийняття звіту суб`єкту владних повноважень про виконання рішення суду, з урахуванням вищеописаної поведінки суб`єкта владних повноважень.

Однак, відповідач не подав звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року по справі №420/21826/21 у строк, встановлений Судом в ухвалі від 20.01.2025 року.

Окрім того, ухвалою від 20.01.2025 року (з урахуванням ухвали від 22.01.2025 року) судом встановлено новий строк для надання відповідачем звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду, проте, ані у вказаний строк, ані після перегляду П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвали суду І інстанції, ані під час розгляду справи у судовому засідання відповідачем звіту надано не було.

У судове засідання 04.04.2025 року представники відповідача та 3 особи явку представника не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача та третьої особи до суду не надходило, повідомлені про час та місце судового засідання через електронний суд.

У судове засідання з`явився представник позивача, підтримав подану 26.03.2025 року заяву та просив її задовольнити.

Розглянувши подані документи, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.(ч. 5. Ст. 382-3 КАС України)

Суд на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень, на суму штрафу, який було накладено за такі самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Ухвалу суду про накладення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами статті 149 цього Кодексу.

З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму штрафу без додаткового судового рішення нараховується пеня у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.

У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Ч.1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Наведене вказує, що станом на момент вирішення питання про накладення штрафу відповідач не виконав рішення суду, яке набрало законної сили; поважних причин такого невиконання ним не доведено, а судом не виявлено.

При цьому суд продовжував процесуальний строк в порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України щодо продовження строку подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року.

Наведене вказує про наявність правових підстав для встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд встановив, що керівником Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та особою, відповідальною за виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду є керівник Новікова Надія Олександрівна.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора вказав, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин сьомої, дев`ятої, пункту 2 частини шістнадцятої статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист.

Оскільки неналежне подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року супроводжується його невиконанням, суд дійшов висновку про достатність підстав для накладення штрафу на керівника відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Відповідно до приписів частини третьої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України розмір можливого штрафу за неподання звіту про виконання рішення знаходиться у межах від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року 3028,00 грн.

Визначаючи розмір штрафу, суд дійшов висновку про необхідність його застосування у мінімальному розмірі, тобто, на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з того, що порушення з приводу неподання звіту про виконання постанови допущено відповідачем вперше.

Таким чином, у зв`язку із неподанням відповідачем у встановлений судом строк звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року та відсутністю доказів її виконання, суд вважає за необхідне накласти на керівника Департамента архітектури та містобудування Одеської міської ради - Новікову Надію Олександрівну штраф на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 60560,00 грн. (3028,00 грн. х 20); при цьому, половину штрафу у розмірі 30280,00 грн. належить стягнути на користь Державного бюджету України, іншу половину штрафу належить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ліко.

Враховуючи викладені обставини, суд також вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання рішення суду та зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради протягом тридцяти днів з дати набрання чинності цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року у справі №420/21826/21 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ліко до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись ст. 14, 243, 248, 249, 382, 382-3 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року у справі №21826/24 задовольнити.

Накласти на керівника Департамента архітектури та містобудування Одеської міської ради Новікову Надію Олександрівну (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 10; ) штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 60560,00 грн. (3028,00 грн. х 20) за неподання належного звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року по справі №420/21826/21.

Половину штрафу у розмірі 30280,00 грн. стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ліко (місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39, оф. 18; ), іншу половину у розмірі 30280,00 грн. - на користь Державного бюджету України.

Встановити Головному управлінню Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради тридцять днів з дати набрання чинності цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року у справі №420/21826/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ліко (місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39, оф. 18; ) до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 10; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державної авіаційної служби України (місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14; ) про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

Попередити керівника Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради Новікову Надію Олександрівну про те, що за правилами частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Попередити керівника Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради Новікову Надію Олександрівну про те, що відповідно до частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу суду про накладення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами статті 149 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.04.2025 р.

Суддя О.М. Тарасишина