Справа № 340/6902/24
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/6902/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Кравчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Південного- східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (м. Дніпро) (; адреса: вул. Ніла Армстронга, 1Д, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49107)

про визнання протиправною та скасування постанови.

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №10779/11-28-24-05//ТД-ФС від 09.10.2024 в розмірі 80 000 грн.

Позов вмотивовано тим, що на підставі акту перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області № 10779/11-28-24-05/ НОМЕР_1 від 02.08.2024, яким було зафіксовано факт використання Красніцькою. Я.С. праці неоформленного працівника, відповідачем було прийнято постанову про накладення штрафу №10779/11-28-24-05//ТД-ФС від 09.10.2024 в розмірі 80 000 грн. Не погодившись із прийнятою постановою, позивачка звернулася до суду.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовних вимог не визнав та покликаючись на фактичні обставини справи наголосив, що спірна постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.

Судом вчинені такі процесуальні дії та розглянуті заяви і клопотання сторін у справі:

- ухвалою судді від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована які фізична особа- підприємець та з 29.11.2016 включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис №0028136.

Основними видами діяльності позивачки є: 46.31 оптова торгівля фруктами й овочами (основний); 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Південно- східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці (м. Дніпро) у строк з 29.07.2024 по 30.07.2024 було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами перевірки порушень законодавства у сфері праці не виявлено, про що складено акт № ПС/КР/24388/0100 від 20 липня 2024 року.

Воднораз, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області було проведено фактичну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з метою здійснення контролю за дотриманням роботодавцем законодавства стосовно укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації за період діяльності з 30.07.2024 по 02.08.2024, за адресою:

АДРЕСА_2 проведення перевірки встановлено, що в приміщенні кіоску, розташованого за адресок АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , реалізацію продукції (фрукти, овочі) здійснювала 1 особа - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Відповідно до наданого пояснення вищезазначена особа з 30.07.2024 проходить стажування у ФОП ОСОБА_2 .

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області складено акт фактичної перевірки від 02.08.2024 №10779/11-28-24-05/ НОМЕР_1 .

10.09.2024 до Міжрегіонального управління надійшов лист Головного управління ДПС у Кіровоградській області «Про надання інформації щодо допущення до роботи неоформленого працівника» від 09.09.2024 №5754/5/11-28-24- 05-02 (вхідний №22917/ПС/1-24 від 10.09.2024) та копія Акту (довідки) фактичної перевірки від 02.08.2024 реєстраційний №10779/11-28-24-05/ НОМЕР_1 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), проведеної Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, у ході якої виявлені порушення вимог законодавства про працю в частині допущення працівника до роботи без укладання трудового договору (контракту).

Міжрегіональне управління листом від 13.09.2024 повідомило позивачку про отримання Акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 02.08.2024 №10779/11-28-24-05/ НОМЕР_1 та запросило взяти участь 02.10.2024 о 13 год 00 хв у розгляді справи про застосування санкцій відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на підставі Акту Головного управління ДПС у Кіровоградській області (поштове відправлення №511, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта»).

Відправлення отримане позивачкою 18.09.2024.

У зв`язку неможливістю проведення розгляду справи 02.10.2024, листом Міжрегіонального управління від 01.10.2024 №ПС/1/17374-24 позивачку повідомлено про новий час розгляду справи, а саме 09.10.2024 о 13 год 20 хв (направлено за допомогою застосунку для дзвінків і обміну повідомленнями на номер телефону позивачки).

За результатами розгляду справи Начальником Південно-Східного управління Державної служби з питань праці прийнято постанову про накладення штрафу законодавства про працю та зайнятість населення на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України розмірі 80000 грн.

Не погоджуючись із винесеною постановою, позивачка звернулася із позовною заявою до суду.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов?язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу;

6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Аналіз наведених вище норм дає підстави дійти висновку про те, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що право здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з метою перевірки дотримання податкового законодавства закріплено за податковими органами згідно з частиною другою статті 259 Кодексу законів про працю України.

За змістом пункту 80.10 статті 80, пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, якими регламентовано порядок оформлення результатів фактичної перевірки, результати такої перевірки у разі встановлення під час її проведення порушень оформлюються у формі акта, який складається та підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), є документом, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідальність за порушення законодавства про працю, у тому числі для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачена нормами абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Суд зазначає, що повноваження на проведення перевірки стосовно дотримання фізичними особами - підприємцями вимог законодавства про працю, виявлення, оформлення і фіксацію відповідних порушень (зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)) належить податковому органу відповідно до закону.

При цьому повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення шляхом накладення штрафу за законом (частина четверта статті 265 Кодексу законів про працю України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці). Відповідні приписи про це наведені у пункті 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96.

Пунктом 8 цього ж Положення передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством. У спірних відносинах розмір штрафу та суб`єкт, уповноважений його накладати напряму визначені у нормах статті 265 Кодексу законів про працю України.

Так, у спірних правовідносинах, за результатами проведеної фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт фактичної перевірки від 02.08.2024 №10779/11-28-24-05/ .

Згідно вищевказаного акту, в ході проведення перевірки встановлено, що позивачкою допущена до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення органів ДПС про прийняття працівників на роботу ОСОБА_3 , яка проводила реалізацію продукції за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечується позивачем.

При цьому позивачка зазначає, що ОСОБА_3 проходила стажування.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про зайнятість населення» з метою набуття досвіду з виконання професійних завдань та обов`язків, удосконалення професійних знань, навичок та умінь, вивчення та засвоєння нових технологій, техніки, набуття додаткових компетентностей здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, які здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем кваліфікованого робітника, спеціальність за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, освітньо-професійний ступінь фахового молодшого бакалавра, ступені вищої освіти молодшого бакалавра або бакалавра та продовжують здобувати освіту на наступному рівні освіти, мають право у вільний від навчання час проходити стажування за професією (спеціальністю), за якою здобувається освіта, у роботодавця на умовах, визначених договором про стажування, строк якого не може перевищувати шести місяців.

У разі якщо в період стажування особа, зазначена у частині першій цієї статті, виконує професійні роботи, роботодавець за всі роботи, виконані відповідно до наданих завдань, здійснює виплату їй заробітної плати згідно з установленими системами оплати праці за нормами, розцінками, ставками (окладами) з урахуванням коефіцієнтів, доплат і надбавок. Запис про проходження стажування роботодавець вносить до трудової книжки (за наявності), яка в разі відсутності на вимогу працівника оформлюється згідно із законодавством.

Відомості про проходження стажування вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення.

Порядок укладення договору про стажування та типова форма договору про стажування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок укладення договору про стажування здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти у роботодавця і Типової форми договору про стажування здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти у роботодавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2013 №20 (далі Порядок №20).

Відповідно до пункту 11 Порядку №20 договір про стажування укладають роботодавець та стажист (у разі досягнення ним повноліття) або його батьки, інші законні представники. Договір про стажування укладається у двох примірниках, один з яких зберігається у роботодавця, другий - у стажиста або його батьків, інших законних представників.

Запис про проходження стажування роботодавець вносить до трудової книжки (за наявності), яка в разі відсутності на вимогу працівника оформлюється згідно із законодавством. Відомості про проходження стажування вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 13 Порядку №20).

Таким чином, будь-яке стажування працівника на роботі повинно оформлятись шляхом укладення відповідного договору із внесенням про це запису до трудової книжки.

Проте ФОП ОСОБА_2 ні під час проведення фактичної перевірки, ні в процесі розгляду справи про накладення штрафу, ні до суду не надала належних доказів проходження у неї стажування ОСОБА_3 , чи будь-яких інших документів, що підтверджують врегулювання відносин між роботодавцем і стажистом відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

За наведених обставин суд вважає, що відповідачем надана належна правова оцінка діям позивачки, а спірна постанова відповідає критеріям законності та обгрунтованості рішення суб?єкта владних повноважень.

Щодо посилання позивачки на той факт, що перевіркою Південно- східного міжрегіонального управлінням Державної служби з питань праці (м. Дніпро) у строк з 29.07.2024 по 30.07.2024 щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , будь-яких порушень виявлено не було, суд зазначає таке.

Відповідачем проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці ФОП ОСОБА_2 у строк з 29 липня 2024 року (11 годин 15 хвилин) по 30 липня 2024 року (10:00 годин).

При цьому, ГУ ДПС у Кіровоградській області проводилась з 30 липня 2024 року (початок о 14:10 год) по 02 серпня 2024 року.

З огляду на те, що перевірки проводились у різні часові проміжки, фактичні обставини, встановлені обома такими перевірками, не є суперечливими.

Посилання позивачки на те, що відповідачем неправильно зазначене її теперішнє прізвище, неспроможні вплинути на висновки про законність спірного рішення, оскільки це не заважає ідентифікувати особу позивачки.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд вважає постанову №10779/11-28-24-05//ТД-ФС від 09.10.2024 правомірною і обгрунтованою, а позовні вимоги про її скасування - такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати, які внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південного- східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (м. Дніпро) (; адреса: вул. Ніла Армстронга, 1Д, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49107) про визнання протиправною та скасування постанови- відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК