Справа № 420/40827/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо не проведення перерахунку та виплати грошового забезпечення з урахування розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також у зв`язку зі змінами посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням та, відповідно додаткових видів грошового забезпечення не проведення перерахунку і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку та інших сум, належних при звільненні, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за період з 24.02.2024 по 19.05.2023 перерахувати та виплати грошове забезпечення з урахування розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом станом на 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також у зв`язку зі змінами посадового окладу за спеціальним (військовим) званням та змінами посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням та, відповідно додаткових грошового забезпечення не проведення перерахунку і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, не використану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій та інших сум, належних при звільненні, з урахуванням виплачених раніше сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_9 , які перебувають на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_10 , який є розпорядником коштів третього рівня.

Позивач зазначив, що йому стало відомо, що під час проходження служби у 2022-2023 р.р. відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснював помилковий розрахунок його грошового забезпечення. Розрахунок та виплата розмірів його посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових видів грошового забезпечення здійснювалась, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2018 році Законом №2246-VII станом на 01.01.2018 в розмірі 1762 грн, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, що призвело в цілому до помилкового розрахунку та виплати грошового забезпечення - щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Однак пункт 6 Постанови №103 втратив чинність, у зв`язку з чим відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у редакції до внесення скасованих судом змін, згідно якої розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти. Таким чином, у зв`язку із щорічною зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивач вважає, що має право на перерахунок його грошового забезпечення.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.03.2023 у справі №420/6572/22 наявні підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Крім цього позивач вважає, що має право на перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_8 докази по справі.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_8 докази по справі та зупинено провадження по справі до надання доказів по справі.

Ухвалою суду від 04.04.2025 року поновлено провадження по справі, продовжено розгляд справи.

Ухвала суду від 06.01.2025 року доставлена до електронного кабінету відповідачів Роздільнянського РТЦКСП та Київського РТЦКСП через Підсистему «Електронний суд» 11.01.2025 року. Відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзиви на позов, інших заяв та клопотань від відповідачів не надходило (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхідної кореспонденції по справі станом 04.04.2025 року не зареєстровано).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_8 подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що ОСОБА_1 перебував на грошовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_10 з 25.08.2016 по 25.10.2018, а також з 24.02.2022 по 22.09.2023.

Починаючи з дня набрання чинності п.6 Постанови №103, припинив свою дію п.4 Постанови №704 (в редакції від 30.08.2017), який передбачав застосування під час визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання у якості розрахункової величини розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, а також обмежувальну величину у розмірі 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, скасування у судовому порядку п.6 Постанови 103, яким були внесені зміни до п.4 Постанови №704 не поновлює дію попередньої редакції п.4 Постанови №704.

Наведений висновок відповідає наявному висновку П`ятого апеляційного адміністративного суду, який було зазначено у постанові від 29.06.2021 по справі №400/4694/20, предметом розгляду якої також було питання здійснення перерахунку ІНФОРМАЦІЯ_6 складових грошового забезпечення залежно від зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 по справі №520/5794/2020, зазначив що згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.

Також представник вважає, що скасування в судовому порядку п.6 Постанови №103 не впливає на порядок та процедуру проведення перерахунку розмірів посадового окладу та окладу за військове звання позивача, так як зазначене скасування не може слугувати підставою для перерахунку розмірів посадового окладу, окладів за військове звання, а також грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 не створює підстав для здійснення такого перерахунку.

Крім того постановою Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023 були внесені зміни до Постанови №704, яким у п.4 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб визначено на рівні 1762 гривні.

Щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань представник зазначив, що її розмір не залежить від окремих складових грошового забезпечення військовослужбовців, а виключно не може перевищувати розмір місячного грошового забезпечення, а тому виплата вказаної допомоги у меншому розмірі ніж розмір отриманого позивачем місячного грошового забезпечення не є порушенням та відповідає вимогам вказаного Порядку №260.

При цьому, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 (по стройовій частині) від 22.09.2023 №265 ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не отримував. Відтак наявна у позові вимога щодо перерахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік є завідомо безпідставною, оскільки неможливо перерахувати те, про виплату чого рішення не приймалось.

Представник відповідача наголошує, що розмір грошового забезпечення позивача, його складових, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення позивача у спірний період не був нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і дозволяв забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати його людську гідність, що не суперечить статті 21 Конституції України.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 30.11.1971 року проходив військову службу, є учасником народження є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 від 01.04.2016) та особою з інвалідністю ІІ групи (пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 від 10.07.2024).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 24.02.2022 №30 майора ОСОБА_1 призвано до лав ЗСУ по загальної мобілізації та призначено на посаду заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти охорони з 24.02.2022 року.

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 12.11.2022 №165 позивача виключено зі списків ІНФОРМАЦІЯ_7 з 12.11.2022 у зв`язку з призначенням на посаду начальника групи морально-психологічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 13.11.2022 №288 ОСОБА_1 , який прибув з Роздільнянського РТЦКСП, вирішено вважати таким, що з 13.11.2022 прийняв справи та посаду начальника групи морально-психологічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_11 і приступив до виконання посадових обов`язків.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_12 » (по особовому складу) від 08.09.2023 року №383 позивача звільнено у запас відповідно до п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи І групи Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 22.09.2023 №265 позивача з 22.09.2023 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_11 та всіх видів забезпечення.

Таким чином, позивач проходив військову службу у період з 24.02.2022 по 12.11.2022 року в Роздільнянському РТЦКСП та у період з 13.11.2022 по 22.09.2023 року в

ІНФОРМАЦІЯ_6 на виконання ухвали суду подав до суду клопотання, у якому підтвердив, що ОСОБА_1 перебував на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_10 з 24.02.2022 по 22.09.2023 року.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів щодо виплати йому у 2022-2023 роках грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною 4 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову №103 пунктом 6 якої внесено зміни, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України №704, пункт 4 якої викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 02.08.2022 року №440/6017/21 зазначив, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій. Відтак, на думку колегії суддів зазначення у п.4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ.

Разом з цим, колегія суддів наголосила на тому на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому колегія суддів зазначила, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року №2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі Закон №294-ІХ) та Закон №1082-ІХ таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Закон №294-ІХ не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Так, ч.3 ст.1-1 Закону №2262-ХІІ містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права.

У справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в ч.3 ст.7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Закону №10-82-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Верховний Суд наголосив на тому, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема згідно із Законом №1082-ІХ виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону и №2262-ХІІ та ст.9 Закону №2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

При цьому, колегія суддів звернула увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

В подальшому вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 06.04.2023 у справі №380/10075/21. Отже, практика Верховного Суду у цій категорії справ є усталеною та послідовною.

Також Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 зазначив, що позивач по даній справі оскаржує врахований при обчисленні грошового забезпечення військовослужбовця розмір прожиткового мінімуму, а не розмір мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів у контексті наведеного дійшла висновку, що для правильного вирішення вимог позивача, суди повинні встановити відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 на який позивач має право виплати, розмір прожиткового мінімуму, згідно з пунктом 4 Постанови №704 за період з 30.01.2020 до 31.12.2020, з 01.01.2021 до 01.02.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд не приймає посилання представник відповідача на практику апеляційного суду та попередню практику Верховного Суду, оскільки на підставі ч.5 ст.242 КАС України судом враховуються останні правові висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі наведених у рішенні висновків Верховного Суду, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, суд дійшов висновку, що застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, в період з 24.02.2022 по 19.05.2023 року, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 (на грошовому забезпеченні якого перебував ОСОБА_1 ) діяв протиправно.

При цьому, 12.05.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №481, що набрала законної сили 20.05.5023 року, якою скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов КМУ, затверджених постановою №103, та внесено зміни до пункту 4 постанови №704, відповідно до яких установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Тобто, з 20.05.2023 у зв`язку із внесенням постановою КМУ №481 змін до постанови КМУ, затверджених постановою №103, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, а не виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, у цьому випадку станом на 01.01.2024.

Суд дійшов висновку, що з 20.05.2023 року у відповідача відсутні правові підстави для обчислення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців з іншого ніж 1762 грн розміру розрахункової величини.

Позивач в прохальній частині позову просить здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 24.02.2024 по 19.05.2023.

Суд вважає опискою зазначення в прохальній частині позову дати з якої позивач просить здійснити перерахунок - 24.02.2024, оскільки в змісті позову позивач зазначає інший період з 24.02.2022 по 19.05.2023 та просить про перерахунок грошового забезпечення за 2022-2023 роки.

Суд дійшов висновку, що у позивача наявне право на обчислення грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023 року, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, з урахуванням змін, внесених Постановою №481 до Постанови №704.

Також позивач просить перерахувати та виплатити його грошову допомогу для оздоровлення за 2020-2023 роки та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Згідно з п.6 Розділу XXIII (Виплата грошової допомоги для оздоровлення) Порядку №260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до п.7 Розділу XXIV (Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) Порядку №260 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Суд не приймає доводи представника відповідача, що розмір допомоги не залежить від окремих складових грошового забезпечення військовослужбовця, оскільки для обчислення грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань враховується посадовий оклад та окладу за військовим званням станом на день підписання наказу про надання вказаної допомоги.

На виконання ухвали суду представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 подав до суду копії наказів про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення у 2022-2023 р.р. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 р.

Судом встановлено, що грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік виплачена ОСОБА_1 на підставі наказу начальника Роздільнянського РТЦКСП від 21.05.2022 №163. При цьому, грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік виплачена ОСОБА_1 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 07.06.2023 №158.

Отже у 2023 році відповідачем у відповідності до вимог п.6 Розділу XXIII Порядку №260 станом на 07.06.2023 (день підписання наказу про надання допомоги на оздоровлення за 2023 рік) враховано розмір посадового окладу у сумі 1762 грн, оскільки діяли зміни внесені постановою КМУ №481 до постанови КМУ №704 (набрали чинності з 20.05.2023).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок грошової допомоги на оздоровлення лише за 2022 рік.

Водночас судом встановлено, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік виплачена позивачу на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 25.11.2022 №300.

Проте відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 22.09.2023 №265 ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік позивач не отримував.

Оскільки грошова допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік позивачу не виплачувалась, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на перерахунок грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань лише за 2022 рік.

Серед іншого позивач просить перерахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій із посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на календарний рік.

Враховуючи те, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право на день звільнення, суд дійшов висновку, що відповідачем 22.09.2023 року (в період дії змін внесених постановою КМУ №481 до постанови КМУ №704) правомірно обчислено її розмір із розрахункової величини 1762 грн.

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 22.09.2023 №265 позивач щорічну чергову відпустку за 2022 та 2023 роки не використав, вирішено виплатити грошову компенсацію за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік. Додаткова відпустка, як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки не використана, вирішено виплатити грошову компенсацію за 28 днів невикористаної додаткової відпустки за 2022 та 2023 роки (по 14 днів за кожен рік).

Суд вважає, що у позивача наявне право на обчислення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки із посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, з урахуванням змін, внесених Постановою №481 до Постанови №704.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 (на грошовому забезпеченні якого перебував позивач) щодо обчислення позивачу у заниженому розмірі з 24.02.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки - без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт, із урахуванням змін, внесених Постановою №481 до Постанови №704.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 (на грошовому забезпеченні якого перебував позивач) здійснити позивачу з 24.02.2022 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт, із урахуванням змін, внесених Постановою №481 до Постанови №704.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо обчислення ОСОБА_1 у заниженому розмірі з 24.02.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX відповідно до періоду, на відповідний тарифний коефіцієнт, із урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_13 здійснити ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва