Справа № 160/21905/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21905/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2024, (суддя суду першої інстанції Захарчук Борисенко Н.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/21905/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Третя особа: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП №89 від 04.07.2024 року Про застосування до працівника полку патрульної поліції м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення, яким до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що у спірному наказі наявний лише перелік норм, які, на думку відповідача, було порушено позивачем, проте відсутні посилання на дії / бездіяльність, тобто відсутня описова частина протиправності поведінки, а саме: у чому конкретно виразилось порушення. Між тим, службовим розслідуванням не встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку та відсутності відеозапису моменту підходу дитини до позивача, у той час як запис починається з моменту спілкування з дитиною. Позивач наголосив, що враховуючи відсутність відеозапису, що відображає виключно момент підходу до нього дитини, і в цей же час, наявність відеозапису, що відображає спілкування позивача з дитиною та наявність фіксації факту звернення дитини за допомогою, її надання, підтверджують упередженість рішення відповідача про покладання на позивача дисциплінарної відповідальності саме у вигляді суворої догани. Крім того, застосовуючи такий вид дисциплінарної відповідальності як сувора догана відповідач не врахував, шо вказаному виду стягнення передує догана, оскільки у позивача наявна попередня / бездоганна поведінка, відсутність жодного дисциплінарного діючого / знятого стягнення. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за вчинення якого застосовано спірне дисциплінарне стягнення. Також, відповідачем не встановлено під час службового розслідування жодного негативного наслідку від дисциплінарного проступку, тобто відповідачем не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 12.11.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував п. 1 Наказу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП №89 від 04.07.2024 року Про застосування до працівника полку патрульної поліції м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення, яким до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 допущено дисциплінарний проступок, який виразився у незабезпеченні безперервної роботи відеозйомки під час виконання ним своїх службових обов`язків.

Від позивача на адресу надійшли письмові пояснення, в яких посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Також, від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн.

Від відповідача надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Наказу №290 о/с від 27.04.2020 року Департамента патрульної поліції Про особовий склад ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію за конкурсом та призначено з 27.04.2020 року по управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Кривий ріг, установивши посадовий оклад у розмірі 2470 грн, присвоївши спеціальне звання капрала поліції та закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером 0161642.

Наказом Департамента патрульної поліції №392 о/с від 11.05.2021 року призначено сержанта поліції ОСОБА_1 інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг, установивши посадовий оклад у розмірі 2400 та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

24.05.2024 року старшим інспектором ВМАЗ ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Ігорем Волковим складено доповідну записку, відповідно до якої 23.05.2024 року під час моніторингу месенджера Telegram було виявлено публікацію негативного характеру за участю працівників патрульної поліції, зокрема, лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який застосував фізичну силу відносно громадянина. З доповідної записки вбачається, що дана публікацію має негативні коментарі щодо діяльності національної поліції.

25.05.2024 року наказом №260 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію з метою перевірки відомостей, викладених у доповідній записці інспектора відділення моніторингу та аналітичного забезпечення полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Волкова Ігоря Вікторовича від 24.05.2024 року, що мають ознака дисциплінарного проступку в діях, зокрема, інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

08.06.2024 року за фактом службового розслідування складено висновок, яким встановлено факт порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , який виразився у нездійсненні безперервної відеозйомки під час виконання службових обов`язків, а саме: ОСОБА_1 не здійснював відеофіксацію під час спілкування з неповнолітнім, який 23.05.2024 року звернувся до нього за допомогою та повідомив про можливе порушення громадського порядку невідомою особою. Вищезазначене свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року, своїх посадових обов`язків.

Відповідно до п.3 висновку за учинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року, підпунктів 1, 10 пункту 3.1 розділу 3 Посадової інструкції інспектора полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції №3738 від 15.08.2018 року, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України №2337-VIII від 15.03.2018 року запропоновано застосувати до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

04.07.2024 року наказом №89 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (пункт №1) за учинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року, підпунктів 1, 10 пункту 3.1 розділу 3 Посадової інструкції інспектора полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції №3738 від 15.08.2018 року, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України №2337-VIII від 15.03.2018 року застосовано до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Не погоджуючись із пунктом вказаного наказу, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що п. 1 Наказу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП №89 від 04.07.2024 року Про застосування до працівника полку патрульної поліції м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення, яким до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани є необгрнутованим та таким, що не відповідає вимоги чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до п.5, 8, 10, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Частиною 1 та 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.1-3 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ч.1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно ч.1, 3, 4, 5, 6, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Встановлені обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за вчинення дисциплінарного проступку, а саме: не здійснення відеофіксації під час спілкування з неповнолітнім, який 23.05.2024 року звернувся до поліцейського за допомогою та повідомив про можливе порушення громадського порядку невідомою особою.

Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 року по справі №160/11795/20 вказав, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. При цьому неможливість застосування інших видів стягнення не потребує наведення.

Суд первої інстанції правильно встановив, що позивач не здійснював безперервної відеозйомки під час виконання службових обов`язків, а саме: під час спілкування з неповнолітнім, який 23.05.2024 року звернувся до позивача за допомогою та повідомив про можливе порушення громадського порядку невідомою особою.

Водночас, встановлені обставини справи свідчть, що ні оскаржуваний наказ, ні висновок службового розслідування не містять доводів щодо наявності будь-яких тяжких наслідків та в чому вони саме полягають, внаслідок не здійснення безперервної відеозйомки під час виконання службових обов`язків, а саме: під час спілкування з неповнолітнім, який 23.05.2024 року звернувся до позивача за допомогою та повідомив про можливе порушення громадського порядку невідомою особою.

При цьому, висновок службового розслідування не містить відомостей, що позивач не здійснював безперервну відеозйомку під час виконання службових обов`язків на місці події, яка настала за фактом виявлення адміністративного правопорушення.

З пояснень позивача стосовно питання чому не зафіксовано на відеозаписах з портативних відеореєстраторів факту звернення дитини (Ярослава) в парку імені Богдана Хмельницького стосовно хуліганських дій ОСОБА_2 зазначено наступне:

Під час здійснення патрулювання на велосипедах, хлопчик на ім`я ОСОБА_3 , який рухався на самокаті, здалеко привернув увагу, а саме вигукнув про те, що щойно невідомий чоловік у червоній футболці та темних спортивних штанах образив його маму нецензурною лайкою, яка працює в кафе Тєрємок. Окрім того, хлопець чітко вказав на порушника, який прямував парком разом з жінкою і двома дітьми в бік станції швидкісного трамваю Проспект Металургів. Було прийнято рішення негайно та не зволікаючи наздогнати ймовірного порушника, позивач натиснув кнопку ввімкнення запису, при цьому він був впевнений, що камера працює та відеозапис вже здійснюється. З яких саме причин немає відео його руху на велосипеді, позивачу невідомо. Чи здійснював відеозапис напарник невідомо точно, але впевнений, що він також вчасно ввімкнув камеру. Рухаючись на велосипеді, в людному місці з певним рівнем шуму та вітру, позивачу фізично не було чути відповідну звукову індикацію з камери, тому позивач повторно натиснув на кнопку під час спілкування з правопорушником.

Однак, відповідач при визначенні мірі відповідальності належної оцінки вказаним поясненням не надав. Разом з цим, відповідач не вказав критеріїв, які він застосовував під час оцінки тяжкості проступку позивача із застосованим видом дисциплінарного стягнення, не визначив ступеню вини особи, причин нездійснення безперервного відеозапису.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про необгрунтованість та безпідставність п. 1 Наказу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП №89 від 04.07.2024 року Про застосування до працівника полку патрульної поліції м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення, яким до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Стосовно вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, позивач просить стягнути на його користь за рахунок відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

На підтвердження витрат позивачем надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.12.2024, копію акту приймання передачі робіт, детальний опис робіт, документ про оплату послуг.

Як видно з поданих документів, адвокатом надано позивачеві такі послуги: юридична консультація (1 год.) 1000 грн, складання та направлення пояснень по суті справ (1 год.) 3000 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 4000.00 грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), відтак заява позивача не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, враховуючи складність даної справи та необхідний (адекватний) обсяг наданої правової допомоги позивачу у даній справі, вважає належним відшкодуванням витрат на правничу допомогу суму коштів у розмірі 3000 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 в адміністративній справі № 160/21905/24 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай