Справа № 140/2768/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/2768/24 пров. № А/857/18194/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ - Трейд» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя (судді) в суді першої інстанції Костюкевич С.Ф.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АБМ - Трейд» (далі ТзОВ «АБМ - Трейд») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.02.2024 № .

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що має статус виробничого підприємства, яке здійснює виробництво та реалізацію (продаж) кормів, кормових добавок тощо, основний вид діяльності підприємства - 10.91 виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах. Вказує, що посадовою особою ГУ ДПС у Волинській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України (далі ПК України), у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ ПК України проведено камеральну перевірку податкової звітності по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за результатами якої складено акт камеральної перевірки № 22052/03-20-04-05/35580267 від 29.12.2023. Висновками акта перевірки № 22052/03-20-04-05/35580267 від 29.12.2023 встановлено порушення ТзОВ «АБМ-Трейд»: п.49.2 ст. 49, розділу II, п.п. 266.7.5 п. 266.7. ст. 266 ПК України зі змінами та доповненнями, зокрема, не подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік - граничний термін подання є 20.02.2023. З урахуванням встановлених в акті обставин Головним управлінням ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.02.2024 № за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та застосовано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн. Не погоджується із вказаним податковим повідомленням-рішенням, оскільки всі будівлі і споруди, які перебувають у його власності використовуються у технологічному процесі виробництва кормів для тварин, тому у нього був відсутній обов`язок для подання Декларації по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Волинській області від 08.02.2024 №.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пп. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000. Відповідно до відомостей з ЄДР - основний вид діяльності ТзОВ «АБМ-Трейд» відноситься до секції С «Переробна промисловість», а тому підпадає під визначення «промислового виробництва». Разом із тим, як слідує з дослідженого судом технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, виданого КП «Локачинський будпроект»: виробничий будинок, контора, що знаходиться за адресою: Волинська область, с. Локачі, вул. Шевченка, 43а, чим підтверджується виробнича приналежність даного об`єкта нерухомого майна. Підсумовуючи наведене, оскільки будівлі і споруди ТзОВ «АБМ-Трейд» використовуються у технологічному процесі виробництва кормів для тварин, мають статус будівлі промисловості, на які відповідно поширюється податкова пільга визначена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08.02.2024 № , яким нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 340,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами камеральної перевірки встановлено, що позивачем не подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно,, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, раничний термін подачі яких 20.02.2023, чим порушено вимоги пункту 49.2 статті 49 розділу II. пункту 286.2 статті 286 розділу IX ПК України, внаслідок чого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Вказує, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що судом першої інстанції досліджено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, виданого КП «Локачинський будпроект»: виробничий будинок, контора, що знаходиться за адресою: Волинська область, с. Локачі, вул. Шевченка, 43а, чим підтверджується виробнича приналежність даного об`єкта нерухомого майна.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ТзОВ «АБМ-Трейд» з 12.02.2008 зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Основний вид діяльності підприємства - 10.91 виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

Посадовою особою ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку ТзОВ «АБМ-Трейд» на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за результатами якої складено акт камеральної перевірки №22052/03-20-04-05/35580267 від 29.12.2023.

Висновками акта перевірки №22052/03-20-04-05/35580267 від 29.12.2023 встановлено порушення ТзОВ «АБМ-Трейд»: п.49.2 ст. 49, розділу II, п.п. 266.7.5 п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, зокрема, не подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік - граничний термін подання є 20.02.2023.

18.01.2024 ТзОВ «АБМ-Трейд» подано заперечення до акту камеральної перевірки, за результатами розгляду яких - висновки акту перевірки залишено без змін.

З урахуванням встановлених в акті обставин Головним управлінням ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.02.2024 № за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та застосовано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пп. 266.2.1 п. 266.1 статті 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п. 266.1 статті 266 Податкового кодексу є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно пп. 266.3.2 п. 266.1 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 статті 266 ПК України).

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.7.2 п. 266.6 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Таким чином, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01 січня 2015 року, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України.

Згідно пп. 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавцем, у кожному буквеному пункті передбачено конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

Отже, пп. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

У постанові від 02.09.2020 року у справі №0940/1909/18 Верховний Суд зазначив, що обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як у даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, слідує з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Зазначена правова позиція викладена судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 820/3556/17.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1251) «Будівлі промислові», який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) «Резервуари, силоси та склади» належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Відтак, з метою правильного застосування норм підпункту 266.2.2 ПК України при визначені будівель промисловості в розрізі об`єкта оподаткування необхідно керуватись вимогами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 170610970 від 14.06.2019, № 168796179, № 168801754 від 31.05.2019, № 711322348, № 171318998 від 21.06.2019 ТзОВ «АБМ-Трейд» є власником нежитлових будівель: виробничий будинок будівля АЗС - 42.7 м2, виробничий будинок прохідна - 42.6 м2, будівля насосної - 14,9 м2, гараж-майстерня - 312,2 м2, контора - 362,5 м2 за адресою: Волинська область, смт. Локачі, вул. Шевченка, 43А.

Відповідно до відомостей з ЄДР - основний вид діяльності ТзОВ «АБМ-Трейд» відноситься до секції С «Переробна промисловість», а тому підпадає під визначення «промислового виробництва».

Разом із тим, як слідує з наявного у матеріалах справи технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, виданого КП «Локачинський будпроект»: виробничий будинок, контора, що знаходиться за адресою: Волинська область, с. Локачі, вул. Шевченка, 43а, чим підтверджується виробнича приналежність даного об`єкта нерухомого майна (а.с.63-66).

Колегія суддів зазначає, що ТзОВ «АБМ-Трейд» відноситься до промислових підприємств у розумінні Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року № 457, зокрема, здійснює виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Аналогічна правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 806/2686/18.

Враховуючи наведене, оскільки будівлі і споруди ТзОВ «АБМ-Трейд» використовуються у технологічному процесі виробництва кормів для тварин, мають статус будівлі промисловості, на які відповідно поширюється податкова пільга визначена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, відтак, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08.02.2024 № , яким нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 340,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 140/2768/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін