Справа № 400/1056/25
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 р. № 400/1056/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містить вимоги:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч або відповідач) щодо відмови звільнити старшого бойового медика військової частини НОМЕР_2 штаб-сержанта ОСОБА_1 з військової служби в запас згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу одинадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232);

зобов`язати В/ч здійснити дії щодо звільнення ОСОБА_1 .

На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, вказала, що вона неодноразово зверталася з рапортами про звільнення, проте відповідач у задоволенні рапортів відмовив.

Відповідач вимоги адміністративного позову заперечив, зазначив, що подані позивачем документи не підтверджують наявність підстав для звільнення за тими нормами, що їх вказала позивач.

Позивач подала відповідь на відзив.

Правом подати заперечення відповідач на скористався.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з березня 2022 року проходить військову службу на посаді старшого бойового медика військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.03.2022 № 59.

Чоловіком позивача, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, є ОСОБА_2 , якому у 2018 році було встановлено І групу інвалідності (підгрупа Б) безстроково, у довідці від 13.09.2018 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 273445 (далі Довідка) вказано, що захворювання ОСОБА_3 пов`язано із захистом Батьківщини.

До позовної заяви ОСОБА_1 додала копію її рапорту від 04.12.2024 про звільнення. На рапорті від 04.12.2024 є підписи командира військової частини НОМЕР_3 і командира військової частини НОМЕР_2 з відмітками «клопочу по суті рапорту штаб-сержанта ОСОБА_4 ».

Які документи були додані до рапорту від 04.12.2024, у тексті рапорту не вказано.

На звороті рапорту від 04.12.2024 наявний текст: «Не має права на звільнення. Відповідно до статті, за якою хоче звільнитись ОСОБА_5 , її чоловік має потребувати відповідно до висновку МСЕК постійного сторонього догляду. Проте у висновку МСЕК … № 273445 зазначено, що її чоловік потребує сторонього догляду, не постійного. Відповідно військова частини НОМЕР_1 не має права звільнити Вас за даною підставою. ТВО помічника з правової роботи командира в/ НОМЕР_4 начальника юридичної групи. Капітан юстиції Денис Філенко 12.12.2024».

Виходячи з цього тексту, до рапорту від 04.12.2024 була додана Довідка

До позовної заяви доданий адресований позивачу лист від 06.01.2025 № 1044/303/1/50 за підписом командира В/ч відповідь на рапорт позивача від 26.12.2024, а також адресований позивачу лист від 23.01.2025 № 1044/303/199 за підписом командира В/ч відповідь на рапорт позивача від 13.01.2025.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд запропонував позивачу подати копії її рапортів від 26.12.2024 та від 13.01.2025, на які є посилання у позовній заяві.

Копії вказаних рапортів позивач до суду не подала.

Виходячи зі змісту листа В/ч від 06.01.2025, до рапорту від 26.12.2024 ОСОБА_1 , крім Довідки, додала «Висновок ЛКК» № 1504, виданий 26.12.2024 Комунальним підприємством «Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Первомайської міської ради (вих. № 2754 від 26.12.2024), далі Висновок ЛКК. У Висновку ЛКК, зокрема, вказано, що «… ОСОБА_2 … потребує постійного стороннього догляду …».

Виходячи зі змісту листа В/ч від 23.01.2025, до рапорту від 13.01.2025 ОСОБА_1 додала: Довідку, Висновок ЛКК та «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» (форма № 080-4/о, затверджена наказом МОЗ України від 09.03.2021 № 407) № 1504, виданий 26.12.2024 Комунальним підприємством «Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Первомайської міської ради (вих. № 2754 від 26.12.2024), далі Висновок. У Висновку вказано, що ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 26.12.2025 і надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

У листі від 06.01.2025 В/ч вказала, що Довідка і Висновок ЛКК не є допустимими доказами на підтвердження обставин, з якими позивач пов`язує свої право на звільнення.

У листі від 23.01.2024 В/ч вказала, що Довідка, Висновок ЛКК і Висновок не є допустимими доказами на підтвердження обставин, з якими позивач пов`язує свої право на звільнення.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 (в редакції, що була чинною у грудні 2024 року і є чинною на момент вирішення спору) вказано, що під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числі резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В абзаці одинадцятому пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232 (в редакції, що була чинною у грудні 2024 року і є чинною на момент вирішення спору) вказано, що під час діє воєнного стану військовослужбовця звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших воєнних причин у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Відповідно до чинної у вересні 2018 року (Довідка) редакції пункту 27 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені:

нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб;

нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб;

нездатність до орієнтації (дезорієнтація);

нездатність до спілкування;

нездатність контролювати свою поведінку;

значні обмеження здатності до навчання;

нездатність до окремих видів трудової діяльності.

До підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).

До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.

Особи з інвалідністю I групи із значно вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та проводити різні види трудової діяльності за умови їх забезпечення засобами компенсації фізичних дефектів або порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів, створення за необхідності спеціальних умов праці, у тому числі вдома.

Виходячи з цих норм, факт встановлення підгрупи Б І групи інвалідності свідчить про високий ступінь втрати особою здоров`я, який спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб; особа у значній мірі є залежною від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і частково нездатна до виконання окремих елементів самообслуговування.

Законом № 2232 не встановлено, якими документами підтверджується необхідність здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

У пункті 23 «Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» (додаток 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу ХІІ), затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України від 10.12.2008 № 1153 «Про

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» вказано, що при поданні до звільнення з військової служби у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи подаються:

копія свідоцтва про шлюб;

один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи).

Таким чином, вимога надати висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії про потребу в постійному догляді встановлена для випадків, коли дружиною (чоловіком) військовослужбовця є особа з інвалідністю ІІ групи.

ОСОБА_2 (чоловік позивача), як вказано вище, є особою з інвалідністю І групи.

Факт додання позивачем до рапорту від 04.12.2024 копії свідоцтва про шлюб та Довідки (підтвердження І групи інвалідності) відповідач визнав.

За такого, на переконання суду, В/ч мала задовольнити рапорт ОСОБА_1 про звільнення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати у справі відсутні.

У позові ОСОБА_1 , з посиланням на частину другу статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, просила суд допустити рішення до негайного виконання.

У частині другій статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Рішення суду у цій справі не є рішенням, що може бути звернуто до негайного виконання, що виключає задоволення відповідного клопотання ОСОБА_1 .

У позові ОСОБА_1 , з посиланням на частину першу статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, просила суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, є правом, а не обов`язком суду. У суду немає об`єктивної інформації, яка дає підстави для припущень про те, що відповідач, у разі набрання рішенням судом законної сили, ухилятиметься від його виконання, тому, на думку суду, необхідності у встановленні судового контролю наразі немає.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_6 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що полягають у відмові звільнити ОСОБА_1 з військової служби в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу одинадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військову обов`язок і військову службу».

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код:) звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу одинадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військову обов`язок і військову службу».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна