Справа № 520/35376/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року № 520/35376/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Штангей-Калініна Ю.А.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника відповідача - Павлович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішень, запису про заміну обтяжувача та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.02.2023 року № 0-2032, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 1800,00 грн., за податковий період 2021 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення рішення на ім`я ОСОБА_1 . Податкове повідомлення-рішення на адресу позивача не надходило, та, відповідно, ним не отримане, про його наявність позивачу стало відомо із електронного кабінету платника. Зауважено, що податкове повідомлення-рішення від 10.02.2023 № -2032 відноситься до майна, а саме, нежитлової будівлі, розташованої за адресою: майдан Конституції, 1, м. Харків, загальною площею: 60 метр квадратний, проте, ОСОБА_1 не є власником об`єкту нежитлової нерухомості за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 14.01.2025 року вказаний адміністративний позов було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

14.03.2025 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій з посиланнями на положення статті 47 КАС України, правову позицію Верховного Суду, що викладена в Постановах від 22 січня 2020 року у справі № 826/19197/16 від 09 травня 2024 року у справі № 580/9034/23, просить суд

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.02.2023 року № 0-2032, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 1800,00 грн., за податковий період 2021 рік,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.02.2023 року № 0-2032, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 5100,00 грн., за податковий період 2021 рік,

визнати протиправним та скасувати запис про заміну обтяжувача від 15.07.2021 року 13:51:07, термін дії (до змін) 18.07.2021 термін дії (після змін) 15.07.2026 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна,

стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500 000 грн,

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України () на користь позивача судові витрати по справі, остаточний розрахунок яких буде представлено в порядку ч.7 ст.139 КАС України до закінчення судових дебатів у справі.

27.03.2025 року позивач подав до суду заяву про залишення без розгляду позову в частині, в якій посилаючись на положення статті 240 КАС України просить Харківський окружний адміністративний суд, позовну заяву в частині визнання протиправним та скасування запису про заміну обтяжувача від 15.07.2021 року 13:51:07, термін дії (до змін) 18.07.2021 термін дії (після змін) 15.07.2026 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн. залишити без розгляду та вирішити питання щодо повернення сплаченого за вказаною вимогою позивачем судового збору з бюджету.

Інші вимоги задовольнити, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.02.2023 року № 0-2032, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 1800,00 грн., за податковий період 2021 рік, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.02.2023 року № 0-2032, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 5100,00 грн., за податковий період 2021 рік.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником відповідної нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . На думку відповідача, позивач є власником нежитлової будівлі, що відповідно до приписів ПК України є об`єктом оподаткування, тобто ОСОБА_1 - зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за вищезазначену нежитлову будівлю. Щодо доводів позивача про те, що контролюючим органом направлено податкове повідомлення - рішення не на його адресу, відповідач зазначив, що такий аргумент не відповідає дійсності, оскільки датою формування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення є 10.02.2023, а зміна податкової адреси за заявою позивача відбулася 18.06.2024, тобто вже після формування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що не є власником будь-якого нерухомого майна, що визначено у спірному податковому повідомленні рішенні. Зауважив, що з 04.09.2013 його податковою адресою є зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , а також не подавав до відповідача будь-якої заяви про зміну податкової адреси.

Також позивач у заяві про зміну предмету позову зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 10.02.2023 року № 0-2032 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 5100,00 грн., за податковий період 2021 року відноситься до нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , проте позивач не є його власником.

Вказує, що 18.07.2021 року державним реєстратором була здійснена заміна обтяжувача в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, згідно якого обтяжувачем встановлено відповідача у справі ГУ ДПС у Харківській області, документ-підстава: б/н від 15.07.2021 року видавник ГУ ДПС у Харківській області, тип обтяження: податкова застава, розмір основного зобов`язання (після змін) 26705,64 грн.

При цьому будь-якої заборгованості зі сплати податків та інших зборів, обов`язкових платежів перед відповідними бюджетам позивач станом на вказану дату та внесення змін позивач мав.

Вважає, що в такому випадки, вищевказаними незаконними рішеннями та діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода в розмірі 500 000 гривень, яка полягає в порушенні його прав власника щодо обмеження вільно розпоряджатися належним йому майном в тому числі задля здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач у додаткових поясненнях вказує, що відповідно до даних ІКС «Податковий блок» станом на 25.03.2025 по ОСОБА_1 податковий борг відсутній. Згідно зі статтею 93 ПК України у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинено обтяження з реєстраційним номером запису № 15901471. Дата припинення обтяження 24.03.2025 року. Відповідно до статті 60 ПК України, у зв`язку з погашенням податкового боргу, податкова вимога від 14.06.2024 за № 0-2040 відкликана в автоматичному режимі. Дата відкликання 11.02.2025 року. Таким чином твердження про те, що 18.07.2021 зміни були внесені безпідставно, є необґрунтованим, оскільки на момент реєстрації податкової застави у ОСОБА_1 був підтверджений податковий борг. Інформація про розмір боргу на дату внесення змін могла бути оновлена на підставі податкових нарахувань та фінансових санкцій, передбачених законодавством. Відповідно до статті 93 ПК України, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинено обтяження з реєстраційним номером запису № 15901471 лише після повного погашення податкового боргу 24.03.2025 року.

Формування податкових повідомлень-рішень (далі ППР) відбувається автоматично на основі наявної в інформаційних базах ДПС інформації. Алгоритм обробки даних передбачає, що система аналізує отримані відомості про об`єкти нерухомості, визначає платника податку, його зобов`язання та автоматично формує відповідне рішення. Оскільки дані надходять у стандартизованому форматі та містять всі необхідні реквізити, процес є повністю автоматизованим і виключає можливість вибіркового визначення платників податків чи вручного втручання. Таким чином, на момент формування податкового повідомлення-рішення у ГУ ДПС у Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.03.2025 4 Харківській області була інформація, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 85,00 квадратних метрів. Податкове повідомлення-рішення було сформоване в автоматичному режимі на підставі наявних у контролюючого органу даних. Виходячи з отриманих даних, ГУ ДПС у Харківській області правомірно визначило податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно та винесло відповідне податкове повідомлення-рішення

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 ПК України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень підпункту 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.01.2025, яку надано відповідачем, зокрема, зазначено, що нежитлові приміщення загальною площею 60 кв. м. в літ. «А-6-8», адреса: АДРЕСА_2 - речове право припинено 16.01.2019.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.01.2025, яку надано відповідачем, відомості про наявність права власності у позивача на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення загальною площе. 85 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , взагалі відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що в такому разі податок на нерухоме майно, нарахований відповідачем позивачу згідно податкового повідомлення - рішення від 10.02.2023 року № 0-2032, яким визначена сума податкового зобов`язання з вказаного податку в розмірі 1800,00 грн. за податковий період 2021 рік та згідно податкового повідомлення - рішення від 10.02.2023 року № 0-2032, яким визначена сума податкового зобов`язання з вказаного податку в розмірі 5100,00 грн за податковий період 2021 рік, нарахований відповідачем позивачу на майно, яке не перебуває у праві власності позивача.

Відтак, податкові повідомлення-рішення від 10.02.2023 року № 0-2032 та від 10.02.2023 року № 0-2032 підлягають скасуванню з підстав не врахування відповідачем відомостей з державного реєстру речових прав стосовно позивача, оскільки у 2021 році позивач не був власником зазначених у податкових повідомленнях рішеннях об`єктів нежитлової нерухомості.

Щодо посилання відповідача на направлення спірних податкових повідомлень рішень за належною податковою адресою та зобов`язань платника податків визначити свою податкову адресу.

Згідно статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою позивача зазначена: АДРЕСА_5 .

Відповідно до статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року у справі № 820/3722/16 адміністративний позов Східної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області залишено без задоволення.

Вказане судове рішення від 29.09.2016 року у справі № 820/3722/16 залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 20.12.2016 року та набрало законної сили.

Суд враховує, що судом у вказаному рішенні встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідент. код НОМЕР_2 та перебуває на обліку як платник податків та зборів в Східній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Державна реєстрація змін до відомостей про фізичну особу-підприємця щодо зміни місця проживання проведена 07.11.2013 року.

Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку від 25.08.2015 року № 107/10/20-38-17-124 податковою адресою відповідача як фізичної особи-підприємця зазначена адреса: АДРЕСА_5 .

Згідно пункту 63.5 статті 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за місцем їх державної реєстрації на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яка надсилається (видається) фізичній особі - підприємцю у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АГ № 576571 дата та час видачі якої зазначена: 12.11.2013 року 13:01:55, місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зазначена адреса: АДРЕСА_5 .

Внесення змін до облікових даних платників податків, крім фізичних осіб, які не зареєстровані підприємцями та не провадять незалежну професійну діяльність передбачено статтею 66 ПК України, яка визначає, що підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є в тому числі інформація органів державної реєстрації.

Згідно статті 68 ПК України орган державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у день державної реєстрації такої особи, державної реєстрації припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, внесення будь-яких інших записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повинен передати відповідному контролюючому органу повідомлення та відомості з реєстраційної картки про вчинення реєстраційних дій, передбачених законом.

Вищезазначені документи та положення чинного законодавства свідчать про те, що відповідач взятий на облік в контролюючому органі як фізична особа-підприємець з місцем його державної реєстрації на підставі відомостей з реєстраційної картки, що підтверджено відповідною випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Положення статті 45 ПК України визначають, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відтак судом встановлено, що починаючи з 04.09.2013 року податковою адресою відповідача є: АДРЕСА_5 .

А відтак судовим рішенням встановлені відповідні факти з приводу податкової адреси та дати її змін з урахуванням даних щодо такої адреси станом на дату винесення спірних податкових повідомлень рішень та вирішення справи судом.

Вказані обставини щодо податкової адреси позивача встановлені та підтверджені в тому числі рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 року у справі № 820/2966/18, а також рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 520/22628/21, які набрали законної сили.

Вище приведені факти та обставини, що в тому числі встановлені та підтверджені низкою судових рішень, що набрали законної сили, спростовують надані відповідачем заперечення щодо внесення відомостей про податкову адресу позивача.

Отже контролюючий орган направив оскаржувані податкові повідомлення-рішення на адресу АДРЕСА_6 , тобто не за місцем реєстрації платника, тобто не за податковою адресою позивача, а отже вказані рішення податкового органу вважаються не врученими, що є в тому числі додатковим підтвердженням протиправності оскаржуваних позивачем податкових повідомлень рішень.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ця норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 ПК України, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених ПК України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків. (Постанова Верховного Суду від 18.12.2024 року у справі № 826/4395/16, від 17.12.2024 року у справі № 810/7168/14).

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого в статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що відповідач, як податковий орган та як суб`єкт владних повноважень не виконав свого обов`язку, передбаченого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України щодо доведення правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, надані заперечення такого не доводять, а докази, що додані до відзиву вказаного твердження не спростовують та взагалі не відповідають принципу допустимості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь - рішень від 10.02.2023 року № 0-2032 та від 10.02.2023 року № 0-2032 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає про таке.

Як зазначає позивач та свідчать матеріали справи, 18.07.2021 року державним реєстратором була здійснена заміна обтяжувача в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, згідно якого обтяжувачем встановлено відповідача у справі ГУ ДПС у Харківській області, документ-підстава: б/н від 15.07.2021 року видавник ГУ ДПС у Харківській області, тип обтяження: податкова застава, розмір основного зобов`язання (після змін) 26705,64 грн.

Позивач вказує, що будь-якої заборгованості зі сплати податків та інших зборів, обов`язкових платежів перед відповідними бюджетам позивач станом на вказану дату та внесення змін він не мав.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно статті 37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Положення статті 14 ПК України встановлюють:

14.1.39. грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;

14.1.156. податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

14.1.175. податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання;

Положення статті 89 ПК України визначає підстави виникнення права на податкову заставу, до яких, зокрема, відноситься виникнення права на податкову заставу з дня виникнення податного боргу у разі несплати сум грошового зобов`язання платником податку, що самостійно визначена контролюючим органом.

При цьому суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування у позивача станом на дату здійснення відповідного запису про податкову заставу 18.07.2021 року податкового боргу.

Відтак вказаний запис є незаконним.

Проте з урахуванням того, що вказаний запис скасований відповідачем самостійно та до початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про залишення позову в цій частині та в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн без розгляду, суд приходить до висновку, що заява позивача подана у відповідності до положення статті 240 КАС України, через що підлягає задоволенню, а адміністративний позов в частині визнання протиправним та скасування запису про заміну обтяжувача від 15.07.2021 року 13:51:07, термін дії (до змін) 18.07.2021 термін дії (після змін) 15.07.2026 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн залишенню без розгляду.

Щодо посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду, що викладене в заяві відповідача від 27.01.2025 року про залишення позову без розгляду суд зазначає наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Також згідно статті 56 ПК України (п.56.18.) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Як встановлено судом, оскаржувані податкові повідомлення рішення від 10.02.2023 року контролюючий орган направив на адресу АДРЕСА_6 , тобто не за місцем реєстрації платника, тобто не за податковою адресою позивача, а отже вказані рішення податкового органу вважаються не врученими і як вказує позивач, про їх існування він дізнався лише 10.11.2024 року під час складання та відправлення декларації за 9 місяців 2024 року в електронному кабінеті платника податків.

Іншого або протилежного з приводу обізнаності позивача про спірні податкові повідомлення рішення відповідачем не наведено та твердження позивача щодо часу, від якого позивач про них дізнався, не спростовані.

Отже позивач не знав і не міг знати про існування оскаржуваних рішень з огляду на вказані обставини.

Враховуючи викладені обставини щодо невірної податкової адреси позивача, що зазначена відповідачем в оскаржуваних рішеннях, суд вважає що адміністративний позов поданий в межах 6-ти місячний строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, а відтак підстави для задоволення заяви відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) в частині визнання протиправним та скасування запису про заміну обтяжувача від 15.07.2021 року 13:51:07, термін дії (до змін) 18.07.2021 термін дії (після змін) 15.07.2026 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн - залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь - рішень від 10.02.2023 року № 0-2032 та від 10.02.2023 року № 0-2032 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області () від 10.02.2023 року № 0-2032, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 1800,00 грн.(одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок), за податковий період 2021 рік.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області () від 10.02.2023 року № 0-2032, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно в розмірі 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок), за податковий період 2021 рік.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2025 року.

Суддя Заічко О.В.