Справа № 520/1431/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 520/1431/24

адміністративне провадження № К/990/13792/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2025 року у справі №520/1431/24 за позовом Приватного підприємства «МЕТАЛ ІНВЕСТ ГРУП» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Приватне підприємство «МЕТАЛ ІНВЕСТ ГРУП» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, Державної податкової служба України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 28 листопада 2023 року № 10025456/36225809;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, встановленому чинним законодавством, складену Приватним підприємством «МЕТАЛ ІНВЕСТ ГРУП» податкову накладну №22 від 12 жовтня 2023 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року позов задоволено.

На зазначене рішення контролюючим органом подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху через пропуск строку на її подання, при цьому заявнику було надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зокрема для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску строку.

На виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року заявник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку заявник зазначив, що вперше апеляційна скарга була сформована 19 квітня 2024 року в строк визначений КАС України для апеляційного оскарження, але через технічну помилку збереглась, як чернетка. Вдруге 22 квітня 2024 року було подано апеляційну скаргу яку приєднано до справи, але через помилку як позивача вказано іншого платника. Проте від суду апеляційної інстанції жодних документів не надходило. Так, на підтвердження подання апеляційної скарги 22 квітня 2024 року заявник надав витяг з Електронного суду, який сформований 15 травня 2024 року. Також, звертав увагу суду на небезпечність ситуації в місті Харкові, а саме: територія міста Харкова відноситься до районів проведення воєнних (бойових) дій, ворогом здійснюється постійні обстріли адміністративних будівель та критичної інфраструктури міста, що унеможливлює безперебійну та нормальну роботу територіальних органів ДПС, зокрема Головного управління ДПС у Харківській області. У зв`язку з цим на працівників податкового органу покладено велике навантаження в роботі, також через часткову мобілізацію працівників Головного управління, неможливість доступу до всіх інформаційних баз Головне управління ДПС через пошкодження великої кількості комп`ютерної техніки, перебоїв з електроенергії та доступу до мережі інтернет. Також посилалося на загальновідомий факт введення на території України воєнного стану та простою в роботі Головного управління ДПС у Харківській області.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року; відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідач пропустив передбачений статтею 295 КАС України строк звернення до суду, а причини пропуску такого строку є неповажними.

Також суд зазначив, що Головне управління ДПС у Харківській області мало можливість пересвідчитися в направленні апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду 19 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд». Однак, доказів здійснення таких дій або технічних несправностей при доставці апеляційної скарги не надано. Відсутність належних доказів щодо неправильної доставки апеляційної скарги або її технічного збою свідчить про неможливість визнання пропуску строку обґрунтованим.

Щодо подання апеляційної скарги 22 квітня 2024 року суд установив, що у підсистемі «Електронний суд» відсутня апеляційна скарга від 22 квітня 2024 року. Тому твердження заявника про повторне подання апеляційної скарги на думку суду є необґрунтованим. Докази, надані заявником, зокрема витяг з Єдиного державного реєстру та відзив на позовну заяву, не є належними і не підтверджують факт подання апеляційної скарги 22 квітня 2024 року у справі №520/1431/24.

Щодо технічних проблем і ненаправлення апеляційної скарги суд звернув увагу, що факт технічного збою або помилок при поданні апеляційної скарги був виявлений лише через дев`ять місяців після винесення оскаржуваного рішення. У цьому випадку, неналежна організація трудового процесу та зволікання з перевіркою подання апеляційної скарги є суб`єктивними причинами, які не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд також наголосив, що органи державної влади, як суб`єкти владних повноважень, не можуть намагатися уникнути виконання своїх процесуальних обов`язків через організаційні складнощі чи технічні проблеми. Вони зобов`язані своєчасно виконувати всі необхідні дії, включаючи подання апеляційної скарги в межах встановлених строків.

Щодо посилання скаржника на введення воєнного стану в Україні, суд апеляційної інстанції зазначив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Не погодившись з ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження неповажними.

Ураховуючи те, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2025 року у справі №520/1431/24 за позовом Приватного підприємства «МЕТАЛ ІНВЕСТ ГРУП» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. В. Дашутін

М. М. Яковенко