Справа № 280/5671/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2025 року м.Дніпросправа № 280/5671/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі №280/5671/24 (суддя Мінаєва К.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбакор" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альбакор" (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Волинської митниці (далі відповідач), в якому просило визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000076/3 від 26.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205050/2024/000209 від 11.03.2024

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зауваження митного органу не стосуються відомостей, що підтверджують числові значення оцінюваного товару, а також не впливають на правильність визначення митної вартості, митним органом не виявлено жодної з підстав, яка відповідно до статті 53 Митного кодексу України дозволяє вимагати додаткові документи і відмовляти у визначенні митної вартості за ціною договору. Наполягає, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно застосовано при визначенні митної вартості другорядний метод.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року позовні вимоги позивача задоволено. Суд визнав протиправними та скасував оскаржені позивачем рішення відповідача.

Відповідачем на рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду у даній справі та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції, невірно розтлумачено норми ст. ст. 52 - 64, 257, 337 МКУ, не надано правової оцінки всім обставинам справи.

Відповідач зазначає, що застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, а вказані відомості суперечили наданим документам. Наведене є, відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю.

Відповідач звертає увагу, що при проведенні консультації митним органом було зазначено, що митну вартість імпортованого товару не може бути визнано за вартістю, визначеною декларантом у зв`язку з наявністю розбіжностей та неточностей у поданих до митного оформлення документах та відсутності документального підтвердження визначеного рівня митної вартості товарів. Також наголошено на причинах неможливості використання методів 2а -2ґ. Так, у Волинській митниці відсутня цінова інформація про вартість: ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості згідно положень статей 59-61 МК України; продажу (відчуження) ідентичних чи аналогічних товарів на митній території України для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 62 МК України; товарів, наданої виробником товарів, що оцінюються, для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 63 МК України. При цьому декларанту пропонувалося, у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень 59-63 МК України, повідомити про це митному органу для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару. Однак декларантом така інформація надана не була.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 28.03.2022 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Кліон Джорджиа, Грузія (продавець/постачальник) укладено контракт №10А/2022К на поставку замороженої чи охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). На підставі вказаного контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж частини сніжного краба (далі - товар).

Відповідно до Інвойсу постачальника від 28.02.2024 № G3122400 товар постачався за ціною 10,658 євро за кг товару на умовах FСА, Данія. Опису товару відповідають: варено-морожена креветка, очищена, глазур 12-14%, 300-500 шт / фунт (660-1100 шт/кг) (Pandalus borealis); варено-морожені кластери (секції) сніжного краба, 142-146 г (Chionoecetes opilio).

Для здійснення митного оформлення товару 08.03.2024 позивачем по електронній системі до м/п Волинської митниці було подано митну декларацію по формі МД-2 (реєстраційний номер митниці 24UA58U4), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 2803056,30 грн (тобто 451,74 грн або 10,89 євро за 1 кг).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість товару, згідно ч.10 ст. 58 МК України, включає вартість товару згідно рахунків 2743850,71 грн (66135,53 євро х 41,4883 курс), та вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України 59205,59 грн.

Разом з митною декларацією були подані наступні документи:

зовнішньоекономічний договір контракт № 10A/2022К від 28.03.2022;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № Б/н від 02.06.2022; Додаткова угода № б/н від 15.05.2023;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про вартість транспортних послуг) від 29.02.2024 № б/н;

рахунок-фактура (інвойс) від 28.02.2024 № G3122400;

автотранспортна накладна CMR № 632099 від 29.02.2024;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 2/03/2024 від 01.03.2024;

договір про надання послуг митного брокера № 0210/37 від 02.10.2023;

договір (контракт) про перевезення № 10198S/2023C від 16.03.2023

сертифікат якості № 3122400 від 27.02.2024

сертифікат про походження товару № AY 186683 від 29.02.2024;

заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів № б/н від 08.03.2024;

інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму "єдиного вікна" (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) № 11158115 від 08.03.2024;

- заявка на перевезення № б/н від 26.02.2024.

Митницею направлено повідомлення декларанту про те, що митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, позивачу запропоновано у 10-денний термін надати: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;6) банківські платіжні документи що стосуються товару; 7) транспортні (перевізні) документи.

Позивач надав відповідачу наявні додаткові документи, а саме: прайс-лист б/н від 26.02.2024; копію митної декларації країни відправлення №24DK0047012AF00261 від 29.02.2024; проформу інвойс від 03.01.2024; платіжне доручення 3 від 08.01.2024 та 67 від 04.01.2024.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000038/1 від 11.03.2024, на підставі якого також оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000209 від 11.03.2024.

З метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів позивач оформив 11.03.2024 нову МД по формі МД-2 №24UA93U9, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів.

25.03.2024 позивач подав скаргу № 252 до Державної митної служби України з вимогою визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000038/1 від 11.03.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2024/000209 від 11.03.2024.

Рішенням № 15/15-02-02/13/2273 від 25.04.2024 Державна митна служба України скасувала рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000038/1 від 11.03.2024 та зобов`язала Волинську митницю прийняти нове рішення з врахуванням висновків ДМСУ.

26.04.2024 Волинська митниця оформила нове рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000076/3.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містили всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст.52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Під час здійснення Волинською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів у митній декларації та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом, митним органом виявлено наступне:

1) відповідно рахунка-фактури від 28.02.2024 № G3122400 зазначені умови оплати 100% передоплата, вартість товару становить 138767,01 євро, що суперечить сумі оплати за товар в платіжних інструкціях від 08.01.2024 №3 (100000 євро) та від 04.01.2024 №67 (100000 євро) на загальну суму 200 000 євро.

Судом встановлено, що відповідно до умов Контракту від 28.03.2022 № 10А/2022К ціни на товари визначаються у доларах Сполучених штатів Америки (USD) або в Євро і зазначаються в інвойсах на кожну партію товару. Вартість товару включає вартість упаковки, маркування, доставку відповідно до умов Інкотермс, оформлення товаросупровідних документів, податки та збори у країні продавця. Загальна сума Контракту встановлюється відповідно до суми всіх оплачених інвойсів. Розрахунки здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на банківській рахунок, вказаний продавцем у інвойсі чи в даному Контракті, або в формі акредитиву. Платежі, пов`язані розмитненням товару на митній території України, сплачує покупець. Всі платежі, пов`язані з товаром до моменту передачі його покупцю сплачує продавець, а їх вартість включена у вартість товару, якщо інше не передбачено умовами Інкотермс, зазначеними в інвойсі.

В інвойсі від 28.02.2024 № G3122400 зазначено умови оплати 100% передоплата, можливі зміни в графіку платежів за узгодженням сторін; оплата товару здійснена покупцем згідно з проформою-інвойсом № від 03.01.2024. Водночас у проформі-інвойсі від 03.01.2024 № зазначається про поставку товару (морожена рибна продукція в асортименті) за ціною 250000,00 грн. Тобто, наданими платіжними документами підтверджено оплату партії товару у повному обсязі.

2) згідно платіжних документів від 08.01.2024 №3 та від 04.01.2024 №67 оплата за товар здійснена на суму 200 000 євро, що суперечить вартості, зазначеній в проформі-інвойсі від 03.01.2024 № - 250 000 євро. Також, проформа-інвойс від 03.01.2024 № містить інформацію щодо мороженої рибної продукції в асортименті за кодами в кількості 7 (сім) шт. У вищезазначених платіжних інструкціях в призначенні платежу вказані коди в кількості 7 (сім) штук, що не дає можливості ідентифікувати оплату за поставку оцінюваного товару.

Судом досліджено надані платіжні документи від 08.01.2024 №3 та від 04.01.2024 №67, у яких в графі 70 Призначення платежу зазначені коди товарів 0303, 0304, 0305, 0306, 0307, 1604, 1605, що узгоджується з описом товару, зазначеним у проформі-інвойсі від 03.01.2024 №.

Проформа-інвойс (у даному випадку, від 03.01.2024 №) це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. "Проформа" є рахунком, виставленим покупцю формально, як документальне оформлення усних домовленостей, або оголошення ціни, обсягів поставки товару чи послуг. Його складання не створює жодних зобов`язань щодо оплати чи отримання товару. Водночас, створення проформи-інвойс є договором, обов`язковим до виконання, але ціна та обсяги можуть відрізнятись від початкових та можуть коригуватися до остаточного варіанта. Відмінність проформи-інвойсу від остаточного варіанта інвойсу-фактури полягає в тому, що деякі дані в першому документі не є остаточними і можуть бути змінені до остаточного узгодження поставки. Після уточнення всіх даних на основі змісту залишається інвойс, який є остаточним товаросупровідним документом.

Разом з тим, рахунок-фактура від 28.02.2024 № G3122400 відображає остаточний опис товару та його вартість.

3) надані до митного оформлення проформа-інвойс та платіжні інструкції датуються січнем 2024 року, однак ціна оцінюваного товару підтверджується прас-листом станом на 26.02.2024.

Як вірно вказав суд першої інстанції, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом, який у розглядуваному випадку був оформлений 28.02.2024. Відтак відомості, зазначені у наданому до митного оформлення прайс-листі, відображають фактично доступний асортимент товару на складі постачальника та ціну станом на конкретну дату складання такого прайс-листа (26.02.2024).

З наданих до матеріалів справи доказів суд встановив, що договірні відносини між позивачем та його контрагентом відбувалися таким чином, що попередньо сплачувалася передоплата за певний асортимент товару, а на час поставки конкретизувалася ціна, конкретний вид та обсяги товару та визначається відповідним інвойсом. Ціна товару в інвойсі від 28.02.2024 повністю відповідає ціні, зазначеній у прайс-листі, а попередня оплата здійснювалася у січні за проформою-інвойсом від 03.01.2024 №.

Факт надання прайс-листа, виданого продавцем товару, який датований раніше проформи-інвойсу та платіжних інструкцій, не викликає сумнівів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

4) відповідно рахунка-фактури від 28.02.2024 № G3122400 вартість товару становить 138 767,01 євро, що суперечить вартості, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення від 29.02.2024 №24DK0047012AF00261- 136708 (статистична вартість 485.848+533.556).

Суд встановив, що експортну декларацію оформлював відправник товару в Данії, тому статистична вартість зазначена не в євро, а в місцевій валюті. Вартість партії товару в євро зазначена на третьому аркуші в графі 22 і складає 136.708 євро. Дана сума є меншою, ніж сума сплачена ТОВ Альбакор згідно інвойсу, оскільки відправник виставляв інвойс не позивачу, а постачальнику ТОВ Кліон Джорджиа.

При цьому суд вірно зауважив, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.

У митній декларації країни відправлення 29.02.2024 №24DK0047012AF00261 сума 136708 євро є статистичною вартістю (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурною вартістю експортованих товарів.

Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

Отже, експортна декларація не підтверджує митну вартість товару, а є лише додатковим документом, який за бажанням декларанта може надаватись до митного органу для підтвердження обставин купівлі товару, що декларується й зазначена у ній статистична вартість товару не є фактурною вартістю експортованих товарів, а тому митним органом вона не може використовуватись для порівняння та встановлення відповідності між нею та заявленою митною вартістю товару.

5) відповідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 29.02.2024 №б/н вартість транспортних витрат по маршруту Данія, м. Ольборг-Чоп становить 4100 євро, протяжність маршруту 2930км, що в перерахунку становить 1,39 євро/км. У рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.03.2024 №2/03/2024 транспортні послуги по маршруту Чоп-Київ становлять 1419 євро. Орієнтовна протяжність даного маршруту 809 км, що становить 1,75 євро/км. Вказане свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

ЯК вірно зазначив суд, митний орган не уповноважений у рішенні про коригування митної вартості товарів перевіряти економічну доцільність визначення вартості перевезення товару до митного кордону України та подальшу вартість такого перевезення товару до пункту призначення, оскільки такі складові загальної вартості перевезення товару самостійно визначаються сторонами договору перевезення. Перевізник вправі сам формувати ціноутворення того чи іншого перевезення з врахуванням відстані та інших необхідних характеристик. Відмінність вартості перевезення до кордону України та по території України не може свідчити про заниження транспортних витрат до кордону України.

16.03.2023 між ТОВ Альбакор (клієнт) та CZYZEWSKI TRANSPORT Spуіka z ograniczon№ odpowiedzialnoњci№ (перевізник) укладено договір про міжнародні перевезення, якими обумовлений порядок відносин між сторонами, що виникають під час транспортно-експедиційного обслуговування автомобільних перевезень вантаж клієнта у міжнародному сполученні. За умовами договору перевізник зобов`язується виконати комплекс послуг з організації автомобільних транспортних перевезень за маршрутом та на умовах, зазначених клієнтом у разовій заявці, яка може бути отримана електронною поштою та має юридичну силу нарівні з оригіналом після підписання обома сторонами, а клієнт оплатити послуги перевізника у порядку, передбаченому цим договором.

Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що разова заявка на виконання кожного перевезення повинна подаватися клієнтом не менш ніж за 48 годин до початку навантаження, не враховуючи час, необхідний для подання транспортного засобу за зазначеною у разовій заявці адресою. У заявці клієнт указує вантажовідправника та вантажоотримувача, дату і час навантаження, адресу навантаження та відвантаження, контактні телефони та адреса відповідальних осіб на місцях навантаження та відвантаження автомобіля, найменування та вагу вантажу, температурний режим, тип рухомого складу, а також інші необхідні дані.

На підставі зазначеного договору сторонами була складена заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 26.02.2024, у якій, зокрема, зазначено маршрут Данія, м. Ольборг Україна, м.Київ, дата завантаження 29.02.2024, дата розмитнення 05.03.2024, дата розвантаження 06.03.2024, вартість перевезення 5519 євро. У рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.03.2024 №2/03/2024 транспортні послуги по маршруту Данія Чоп становлять 4100,00 євро, Чоп Київ 1419 євро.

Відповідно до довідки про транспортні витрати від 29.02.2024 № б/н автомобіль WGM89663/PZ959TU їхав по маршруту Данія, м.Ольборг Чоп Україна, м.Київ. Данія, м.Ольборг Чоп до кордону загальна 4100 євро (2930 км). Водночас, до довідки митному органу були надані пояснення від 13.05.2024, за змістом яких при формуванні довідки про транспортні витрати від 29.02.2024 № б/н була допущена механічна помилка у км до кордону, через що слід вважати вірним км до кордону 1741 км (Данія, м.Ольборг Україна, пп Чоп). Крім того, до суду надано транспортну накладну CMR № 632099 від 29.02.2024, яка містить місце завантаження та номер транспортного засобу, найменування та кількість вантажу, номери інвойсів.Колегія суддів погоджується із висновками суду, що вказані документи у сукупності дають можливість точно встановити транспорт, маршрут, транспортний документ (CMR), партію товару та вартість транспортування.

З огляду на викладене, можливо дійти висновків, що у рішенні відповідачем не обґрунтовано підстав для можливого заниження позивачем транспортних витрат та наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

Також у рішенні № UA205050/2024/000076/3 від 26.04.2024 митний орган зазначив, що надані копії платіжних інструкцій в іноземній валюті від 04.01.2024 № 67, від 08.01.2024 № 3 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, оскільки: не містять відомостей про ID ключі виконавців надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операцій за такими платіжними інструкціями.

Суд дослідив надані позивачем платіжні інструкції та дійшов висновків, що вони містять зазначення про ID-ключі (Документ з ID 103511310 прийнято 04.01.2024 11:25 по системі iBank2UA ЕП Є КОРЕКТНИМ та Документ з ID 104314409 прийнято 08.01.2024 12:05 по системі iBank2UA ЕП Є КОРЕКТНИМ), хоча це і не є обов`язковим реквізитом. Так, обов`язкові реквізити до платіжних інструкції встановлені пунктом 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.

Посилаючись на пункт 2.2 вказаного Положення, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що у платіжному дорученні платник повинен заповнити реквізит Призначення платежу в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті. Дослідивши надані позивачем платіжні інструкції, судом з`ясовано, що у графі Призначення платежу зазначено Prepaym 10A/2022K28.03.22. 03.01.24 (0303, 0304, 0305, 0306, 0307, 1604, 1605), з чого можна встановити, що проведений платіж стосується передплати за договором № 10A/2022K від 28.03.2022 про поставку морепродуктів за відповідними кодами товарів. Відтак, надані декларантом платіжні інструкції чітко відповідають вимогам та містять усі обов`язкові реквізити.

Отже, посилання відповідача на відсутність відомостей про ключі є безпідставним.

Крім того, в рішенні відповідача міститься посилання на те, що відповідно до п. 3.1.7, 3.1.3, 3.2.10, 3.1.3 договору від 16.03.2023 № 10198S/2023C, умов поставки FCA Aalbor (Данія) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару повинен нести клієнт. Суму таких витрат не зазначено, що свідчить про невключення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості.

За умовами поставки FCA продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCА (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки.

Згідно положень Інкотермс термін FCA означає зняття відповідальності з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем.

Оскільки поставка товару відбувалась на умовах FCA, то обов`язок щодо завантаження товару на умовах FCA покладено на продавця, а також саме продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати (навантажувальні роботи, експортне мито, митний збір), тому такі складові митної вартості товару у даному випадку не потребують додаткового підтвердження та не включаються до митної вартості товару.

Для митного оформлення імпортованого товару позивач надав документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містять достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 по справі № 460/1143/19 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою,оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як не містили всіх відомостей щодо складових вартості імпортованого товару, спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані в тому числі і відповідачу під час проведення митних процедур.

Відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною п`ятою статті 54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2статті 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із частиною 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як видно зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування наступних за основним методів визначення митної вартості товарів (2а-2г), через відсутність інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 809/278/17, у постанові від 27.07.2018 року у справі № 809/1174/17, у постанові від 21.02.2018 року у справі №820/17417/14.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року у справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.

Оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

З урахуванням встановлених судом обставин, є вірними висновки суду першої інстанції, що відповідач безпідставно провів коригування митної вартості товару позивача за рішенням №UА205050/2024/000076/3 від 26.04.2024 року.

Картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

За обставинами справи картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000209 від 11.03.2024 складена у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості №205050/2024/000038/1 від 11.03.2024. За наслідками адміністративного оскарження рішення Волинської митниці про коригування митної вартості №205050/2024/000038/1 від 11.03.2024 скасовано Держмитслужбою та зобов`язано прийняти нове рішення з урахуванням відповідних зауважень. У свою чергу, прийняте Волинською митницею рішення № UA205050/2024/000076/3 від 26.04.2024 визнано судом протиправним.

Таким чином, наявні підстави для визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000209 від 11.03.2024.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі № 280/5671/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак