Справа № 140/5182/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5182/24 пров. № А/857/32220/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року в справі № 140/5182/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хром Сайклс» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Каленюк Ж.В.,

час ухвалення рішення 23 серпня 2024 року,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Хром Сайклс» (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 08 квітня 2024 року №UA209000/2024/100189/2.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку про транспортні витрати від 20.03.2024 №227/3/2024, до розрахунку митної вартості не враховано витрати на митні (формальності) процедури у порту призначення, портові витрати, розвантажувальні роботи та страхування вантажу, згідно наданої до митного контролю CMR від 02.04.2024 № 9621 у графах 16 та 23 зазначено що перевізником товару являється PE DUMALO OLEKSANDR, разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати від 20.03.2024 №227/3/2024, згідно якої виконавцем по доставці товару являється SLT TRANS LOGISTIC, будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення а відповідно числового значення рівня митної вартості товару, будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару, відповідно до вимог п. 2.1.1 договору перевезення від 05.01.2024 № 02/0501 визначено, що Замовник зобов`язується надавати Виконавцю попередню письмову Заявку на транспортування вантажу. Проте, даний документ декларантом не надано митному органу, - відповідно до вимог п. 3.1 договору перевезення від 05.01.2024 № 02/0501 визначено, що оплата послуг за цим договором проводить Замовним протягом 3 робочих днів з моменту виставлення рахунку. Згідно інформації яка наведена у рахунку на перевезення від 20.03.2024 № 227/3/2024 термін оплати послуги перевезення становить 27.03.2024. Разом з тим банківський платіжний документ про факт оплати таких послуг декларантом не надано митному органу. Зазначає, що на підтвердження витрат на транспортування позивач подав рахунок VAT № 227/3/2024 від 20.03.2024 р. (термін оплати 27.03.2024), в якому зазначено послугу морський фрахт за межами України та автомобільний фрахт на території Польщі та України (маршрут складається лише з пункту призначення в Україні Ковель). Однак згідно з CMR №9621 місце навантаження Прушков, Польща, місце відвантаження Ковель, що не узгоджується з рахунком на транспортне перевезення через брак даних у останній. Так, відповідно до коносаменту портом призначення є Гданськ, крім того, в сертифікаті походження товару № СХ00S у гр. 3 вказаний маршрут з Нінгбо, Китай до України через Гданськ. Отже згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону відсутні витрати на перевантаження товару та транспортування на проміжку GDANSK PRUSZKOW. Також згідно наданої до митного контролю CMR від 02.04.2024 № 9621 у графах 16 та 23 зазначено що перевізником товару являється PE DUMALO OLEKSANDR разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати від 20.03.2024 №227/3/2024, згідно якої виконавцем по доставці товару являється SLT TRANS LOGISTIC.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30 серпня 2023 року між ТОВ «Хром Сайклс» (Україна) та фірмою Ningbo Yousheng Bicyycle Cо. Ltd (Китай) був укладений зовнішньоекономічний контракт №17-2023, за умовами якого продавець продає, а покупець купує аксесуари та запчастини до велосипедів; загальна сума контракту становить 30000,00 доларів США; продавець поставляє продукцію на умовах FOB-Ningbo відповідно до Правил Інкотермс-2010 (а.с.95-96).

06 квітня 2024 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України на умовах FOB-Нінбо (Китай) партії товару №1 - №6, зокрема товару №2 «Частини та пристрої для велосипедів: кривошипно-шатунний механізм, який призначений для використання виключно з велосипедами (артикул DC-111, DC-318, DC-125); складається з зубчастих барабанів (зірочок) та важеля, що кріпиться на педалі; нові; торгова марка Saiuan; виробник Ningbo Yousheng Bicycle Cо Ltd.» (далі також товар), декларант в інтересах ТОВ «Хром Сайклс» подав МД №24UA15U8 (а.с.78-79). Митну вартість партії товару визначено за основним методом за ціною договору (контракту): до фактурної вартості товару 10148,00 доларів США додано витрати на транспортування у сумі 1216,50 доларів США. До підтвердження митної вартості додано: зовнішньоекономічний контракт від 30 серпня 2023 року №17-2023 (а.с.42 зворот - 44); рахунок-фактуру від 11 грудня 2023 року №КН002 (а.с.24 зворот - 25); платіжну інструкцію від 05 жовтня 2023 року №44 (а.с.26); платіжну інструкцію від 19 грудня 2023 року №48 (а.с.26 зворот); договір про здійснення діяльності в області перевезень зовнішньоторговельних платежів від 05 січня 2024 року №02/0501 (а.с.33 зворот-35); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 20 березня 2024 року №227/3/2024 (а.с.36 зворот); коносамент від 31 січня 2024 року №16-SLT090124 (а.с.31); автотранспортну накладну (CMR) №9621 від 02 квітня 2024 року (а.с.31 зворот); пакувальний лист від 11 грудня 2023 року №КН002 (а.с.32-33); транзитну декларацію T1 №24PL445010NS6KDNC2 від 02 квітня 2024 року (а.с.27 зворот - 30), копію митної декларації країни відправлення від 25 січня 2024 року №19591042 (а.с.30 зворот), сертифікат про походження товару від 23 січня 2024 року №СХ0008 (а.с.111).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано на наявність розбіжностей у поданих документах запропоновано подати такі документи щодо товару №2: рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспорті (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості за бажанням (а.с.48 зворот).

Згідно з листом від 08 квітня 2024 року (а.с.49) на електронне повідомлення митниці позивач надав проформу-інвойс від 30 серпня 2023 року (а.с.97-98), прайс-лист від 11 грудня 2023 року (а.с.27) та каталог продукції від 11 грудня 2023 року (а.с.44 зворот - 48).

08 квітня 2024 року Львівська митниця прийняла рішення №UA209000/2024/100189/2 про коригування митної вартості товарів (стосується виключно товару №2) (а.с.19). Як зазначено у графі 33 рішення, надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни товару, що була фактично сплачена. Зокрема: 1) згідно з наданими декларантом комерційними документами для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку про транспортні витрати від 20 березня 2024 року №227/3/2024, до розрахунку митної вартості не враховано витрати на митні процедури (формальності) у порту призначення, портові витрати, розвантажувальні роботи та страхування вантажу; 2) у графах 16 та 23 товарно-транспортної накладної (CMR) від 02 квітня 2024 року №9621 зазначено перевізником товару PE Dumalo Oleksandr, однак відповідно до рахунку-фактури про транспортні витрати від 20 березня 2024 року №227/3/2024 виконавцем з доставки товару є SLT Trans Logistic; будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між зазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно - числового значення рівня митної вартості товару; 3) згідно з пунктом 1.2 договору купівлі-продажу від 30 серпня 2023 року №17-2023 вартість контракту становить загальну суму всіх замовлень, розміщених та оплачених покупцем, проте цей документ декларантом не надано; 4) відповідно до вимог пункту 2.1.1 договору перевезення від 05 січня 2024 року №02/0501 замовник зобов`язується надавати виконавцю попередню письмову заявку на транспортування вантажу; цей документ декларантом не надано; 5) відповідно до пункту 3.1 договору перевезення від 05 січня 2024 року №02/0501 оплату послуг за цим договором проводиться замовником протягом трьох робочих днів з моменту виставлення рахунку; у рахунку на перевезення від 20 березня 2024 року №227/3/2024 термін оплати послуг перевезення до 27 березня 2024 року, однак банківський платіжний документ про оплату таких послуг декларантом не надано. У зв`язку із ненаданням додаткових документів, які спростовують виявлені розбіжності, та у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта) митну вартість товару №2 визначено за резервним методом (стаття 64 МК України) на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС Держмитслужби), а саме МД №UA500080/2024/001388 від 02 лютого 2024 року, на рівні 5,04 доларів США/кг.

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Львівська митниця видала картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA209230/2024/001181 (а.с.20).

Товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA71U3 від 08 квітня 2024 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.93-94).

Відповідно до положень частини восьмої статті 55 МК України ТОВ «Хром Сайклс» листом від 18 квітня 2024 року (а.с.49 зворот - 50) скерувало Львівській митниці документи для підтвердження митної вартості товару №2, що декларувався згідно з МД №24UA15U8 від 06 квітня 2024 року: заявку-перевезення №01-2024 року (а.с.36), договір від 11 листопада 2021 року №28720 (а.с.37 зворот - 38), договір перевезення вантажів автотранспортом від 03 січня 2023 року №0301 (а.с.39 зворот - 41), квитанцію про сплату вартості перевезення від 03 квітня 2024 року №53 (а.с.37)). Однак їх надання не призвело до скасування рішення від 08 квітня 2024 року №UA209000/2024/100189/2, про що позивач інформований листом Львівської митниці від 26 квітня 2024 року №7.4-2/15-02/13/12261 (а.с.50 зворот - 51).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина п`ята статті 54 МК України передбачає, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару №2 за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, судова колегія зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (пункти 2, 3, 4, 6): зовнішньоекономічний контракт від 30 серпня 2023 року №17-2023 (а.с.42 зворот - 44); рахунок-фактуру від 11 грудня 2023 року (а.с.24 зворот - 25); платіжні інструкції від 05 жовтня 2023 року №44 (а.с.26), від 19 грудня 2023 року №48 (а.с.26 зворот); договір про здійснення діяльності в області перевезень зовнішньоторговельних платежів від 05 січня 2024 року №02/0501 (а.с.33 зворот -35); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 20 березня 2024 року №227/3/2024 (а.с.36 зворот).

Крім того було подано коносамент від 31 січня 2024 року №16-SLT090124 (а.с.31); автотранспортну накладну (CMR) №9621 від 02 квітня 2024 року (а.с.31 зворот); транзитну декларацію T1 №24PL445010NS6KDNC2 від 02 квітня 2024 року (а.с.27 зворот - 30), копію митної декларації країни відправлення від 25 січня 2024 року №19591042 (а.с.30 зворот), пакувальний лист від 11 грудня 2023 року №КН002 (а.с.32-33); сертифікат про походження товару від 23 січня 2024 року №СХ0008 (а.с.111).

На переконання суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так пунктом 1 контракту від 30 серпня 2023 року №17-2023 визначено, що продавець - фірма Ningbo Yousheng Bicyycle Cо Ltd (Китай) продає, а покупець - ТОВ «Хром Сайклс» (Україна) купує аксесуари та запчастини до велосипедів в кількості, за цінами у на умовах викладених в додатках; загальна сума контракту складає 30000,00 доларів США; вартість контракту становить загальну суму всіх замовлень розміщених та оплачених покупцем впродовж строку дії контракту, що підтверджується інвойсами та/або рахунками та/або фактурами, але не перевищують загальну суму контракту 30000,00 доларів США). Відповідно до пункту 3 цього контракту оплата здійснюється на таких умовах: 100% від загальної суми замовлення та/або контракту сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар, що може бути оплачена частинами за двостороннім погодженням (30% аванс та 70% перед доставкою, або 50% аванс та 50% перед доставкою, що вказується у рахунках на оплату); всі платежі за контрактом здійснюються у валюті - долар США (а.с.42 зворот - 44).

Згідно з рахунком-проформою від 30 серпня 2023 року №КН002 сторонами зовнішньоекономічного контракту узгоджено поставку партії товару на загальну суму 10148,00 доларів США та умови його оплати: 30% передоплата та 70% перед доставкою (а.с.97-98).

Платіжною інструкцією в іноземній валюті від 05 жовтня 2023 року №44 позивач перерахував на рахунок продавця 3044,40 доларів США (а.с.26).

Згідно з рахунком-фактурою від 11 грудня 2023 року №КН002 на поставку товару на загальну суму 10148,00 доларів США, 3044,40 доларів США сплачено та до сплати 7103,60 доларів США (а.с.24 зворот - 25). Цим документом визначено номенклатуру товару.

19 грудня 2023 року ТОВ «Хром Сайклс» на рахунок продавця сплатило 7103,60 доларів США, що підтверджено платіжною інструкцією в іноземній валюті №48 (а.с.26 зворот).

Суд першої інстанції наголосив, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує вартість товару. Вказана в МД №24UA15U8 (графа 22) фактурна вартість оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 11 грудня 2023 року №КН002. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.

Як правильно зауважено судом попередньої інстанції, у платіжних інструкціях вказано інформацію про грошовий переказ: «PRPMNT FOR Bicycle parts advance payment 30 perсent PI KH002 30.08.2023 ACC CNTR №17-2023 DD 30.08.2023, POL: CH, POD: UA», що в перекладі означає «передоплата за велосипедні запчастини у розмірі 30 відсотків згідно з рахунком-проформою від 30 серпня 2023 року №КН002 та контрактом від 30 серпня 2023 року №17-2023» (у платіжній інструкції від 05 жовтня 2023 року №44) та «PRPMNT FOR Bicycle parts advance payment 70 perсent PI KH002 30.08.2023 ACC CNTR №17-2023 DD 30.08.2023, POL: CH, POD: UA», що означає «передоплата за велосипедні запчастини у розмірі 70 відсотків згідно з рахунком-проформою від 30 серпня 2023 року №КН002 та контрактом від 30 серпня 2023 року №17-2023» (у платіжній інструкції від 19 грудня 2023 року №48). Платежі здійснено на рахунок продавця компанії Ningbo Yousheng Bicyycle CO LTD., платіжні реквізити якої відповідають тим, що зазначені в контракті.

Пунктами 5, 6, 7 частини десятої статті 58 МК України обумовлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування.

Контрактом від 30 серпня 2023 року №17-2023 визначено, що продавець поставляє продукцію на умовах FOB-Нінбо, Китай, що вказуються в інвойсах та рахунках, відповідно до правил Інкотермс-2010. Продавець здійснює поставку товару впродовж 10 календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця (пункти 2.1-2.2).

Умови поставки FOB (Free On Board або Франко борт … назва порту відвантаження) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Водночас ціна FOB означає, що контрактна ціна за товар включає в себе вартість експортних та інших зборів, а також вартість доставки в порт, відвантаження та завантаження вантажу на борт судна, крім вартості транспортування в порт призначення. З огляду на умови поставки FOB покликання відповідача у спірному рішенні про невключення декларантом до митної вартості товару витрат на митні (формальності) процедури у порту призначення, розвантажувальні роботи та страхування вантажу є безпідставним.

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до пункту 10 статті 58 МК України до фактурної вартості додав витрати з перевезення товару 1216,50 доларів США (47467,95 грн).

Колегія суддів зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.

ТОВ «Хром Сайклс» для підтвердження понесення витрат на транспортування було надано до митного оформлення договір про здійснення діяльності в області перевезень зовнішньоторговельних платежів від 05 січня 2024 року №02/0501 (а.с.33 зворот - 35); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 20 березня 2024 року №227/3/2024 (а.с.36 зворот).

Відповідно до пункту 1.1 договору від 05 січня 2024 року №02/0501 (а.с.33 зворот -35) замовник - ТОВ «Хром Сайклс» доручає і оплачує, а виконавець - SLT Trans Logistic Sp. Z.о.о. здійснює перевезення зовнішньоторговельних вантажів та/або організовує таке перевезення. За змістом пункту 2.1 договору замовник зобов`язується подавати виконавцю попередню письмову заявку на транспортування вантажу і повідомляти попередню інформацію про графік і кількість вантажу та/або контейнерів, які підлягають експедируванню, а згідно з пунктом 3.1 оплату послуг виконавця за цим договором проводиться замовником в доларах США на підставі і за рахунком виконавця протягом трьох робочих днів з моменту виставлення рахунку замовнику засобами факсимільного електронного зв`язку.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання зазначених умов договору від 05 січня 2024 року №02/0501 між сторонами 05 січня 2024 року укладено заявку-перевезення №02/0501 товару велосипедних частин та аксесуарів на суму 10148,00 доларів США згідно з інвойсом №КН002. В цій заявці визначено маршрут: Ningbo Pruszkow (Poland) Kovel (Ukraine) (а.с.36). Як слідує з листа ТОВ «Хром Сайклс» від 18 квітня 2024 року (а.с.49 зворот - 50) заявка-перевезення №02/0501 була подана декларантом разом із скан-копією договору перевезення від 05 січня 2024 року №02/0501 та була повторно надана у порядку частини восьмої статті 55 МК України.

Відповідно до рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 20 березня 2024 року №227/3/2024 (а.с.36 зворот) вартість транспортних витрат становить: морських шляхом 640, доларів США та на території Польщі 576,50 доларів США, а разом 1216,50 доларів США (еквівалентно 47467,95 грн), сплата яких підтверджується квитанцією від 03 квітня 2024 року №53 (а.с.37). Необхідно зауважити, що ненадання митному органу квитанції від 03 квітня 2024 року №53 (при тому що були надані договір про здійснення діяльності в області перевезень зовнішньоторговельних платежів від 05 січня 2024 року №02/0501 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 20 березня 2024 року №227/3/2024) не може бути підставою для коригування митної вартості товару №2 за резервним методом, оскільки з наданих документів можливо встановити вартість витрат на перевезення товару до кордону України (при тому що одночасно перевозилася вся партія товару на суму 10148,00 доларів США).

Крім того згідно з коносаментом від 31 січня 2024 року №16-SLT090124 (а.с.31) товар 16 січня 2024 року було відправлено з Нінбо (Китай), а відповідно до автотранспортної накладної (CMR) від 02 квітня 2024 року №9621 (а.с.31 зворот) - 02 квітня 2024 року перезавантажено у Pruszkow (Польща), звідки він прямував до міста Ковеля (Україна). Вказаний маршрут узгоджується із маршрутом, зазначеним у заявці-перевезення №02/0501.

Зазначення в коносаменті порту призначення Гданськ (Польща) не спростовує включення витрат на транспортування в документи, які долучив позивач на підтвердження транспортних витрат.

Варто зауважити, що коносамент від 31 січня 2024 року №16-SLT090124 є комбінований, охоплює мультимодальні перевезення, під час яких вантаж передається через кілька видів транспорту, в даному випадку морським і сухопутнім, а місцем доставки товару за таким є саме Україна. Як правильно зауважив суд першої інстанції, Гданськ (Польща) є портом перевантаження товару.

Рахунок VAT № 227/3/2024 від 20.03.2024 року підтверджує витрати з доставки морським транспортом з Нінбо (Китай), а також транспортні витрати до м.Ковель як по території Республіки Польща, так і - України. Вважати, що в такий рахунок не включено витрати з перевантаження в порті прибуття на наземний транспорт, підстави відсутні.

Окрім цих витрат, жодних інших витрат позивачем понесено не було (інше не випливає із досліджених документів).

Судова погоджується з висновком, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Натомість в оскаржуваному рішенні Львівська митниця зазначила, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, у зв`язку із чим від декларанта були витребувані додаткові документи, перераховані у частині третій статті 53 МК України.

Як вказано у пункті 2 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині третій статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин, за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Зазначений правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі №820/3231/16.

Суд зазначає, що надіслане митницею повідомлення про надання документів (а.с.48 зворот) не містить інформації, що дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами. Крім того, відповідач в електронному повідомленні зобов`язав позивача надати додаткові документи, проте, не зазначив, які саме обставини в частині підтвердження числових значень складових митної вартості товарів ці документи повинні підтвердити. Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями пункту 2 частини четвертої статті 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним щодо фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.

Протиправність витребування додаткових документів підтверджується правовою позицією Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2021 року у справі №808/1402/18, якою визначено, що: «…16. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 17. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість…».

Як видно з матеріалів справи, на підставі положень частини восьмої статті 55 МК України ТОВ «Хром Сайклс» листом від 18 квітня 2024 року (а.с.49 зворот - 50) скерувало Львівській митниці документи для підтвердження митної вартості товару №2, що декларувався згідно з МД №24UA15U8 від 06 квітня 2024 року, зокрема: заявку-перевезення №01-2024 року (а.с.36), договір від 11 листопада 2021 року №28720 (а.с.37 зворот - 38), договір перевезення вантажів автотранспортом від 03 січня 2023 року №0301 (а.с.39 зворот - 41), квитанцію про сплату вартості перевезення від 03 квітня 2024 року №53 (а.с.37).

З вказаних документів судом встановлено, що 11 листопада 2021 року між компанією SLT Trans Logistic Sp. Z.о.о. (виконавець), яка відповідно до пункту 1.1 договору від 05 січня 2024 року №02/0501 здійснює перевезення зовнішньоторговельних вантажів самостійно або ж організовує таке перевезення, та ТОВ «Транслогістик-ЮА» (замовник) укладено договір №28720, за умовами якого виконавець надає замовнику за винагороду послуги з транспортно-експедиторського обслуговування експортних, імпортних вантажів замовника, що включають в себе: організацію перевезення всіма необхідними видами транспорту, оплату послуг перевізників, організацію зберігання, огляду, вантажно-розвантажувальних робіт, інші послуги відповідно до заявок замовника.

У свою чергу 03 січня 2023 року ТОВ «Транслогістик-ЮА» (замовник) уклало договір №0301 з ФОП ОСОБА_1 (виконавець). Відповідно до пункту 1.1 цього договору замовник доручає і оплачує перевезення вантажу, а виконавець бере на себе зобов`язання перевезти вантаж по території України та/або за її межами, в міжнародному сполученні і доставити його належному отримувачу згідно з транспортною накладною вантажним автотранспортом (контейнером, тент, реф, ізотерм), що належить виконавцю на праві власності або залучений (для перевезень на території України) в іншій формі, на умовах погоджених сторонами до цього договору.

Заявка на перевезення вантажу від 03 січня 2023 року №199 (а.с.39) підписана сторонами ТОВ «Транслогістик-ЮА» та ФОП ОСОБА_1 (а.с.39), який і здійснював безпосереднє перевезення вантажу, про що видно з міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 02 квітня 2024 року №9621 (а.с.31 зворот).

З огляду на вище викладене суд попередньої інстанції підставно відхилив доводи відповідача про непідтвердження декларантом митної вартості товару через те, що згідно з автотранспортною накладною (CMR) від 02 квітня 2024 року №9621 (а.с.31 зворот) перевезення вантажу здійснив PE Dumalo Oleksandr, тоді як відповідно до рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 20 березня 2024 року №227/3/2024 перевізником є компанія SLT Trans Logistic Sp. Z.о.о.

За встановлених обставин митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які надані декларантом в порядку частини восьмої статті 55МК України та містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Водночас суд зауважує, що вказані документи складені на виконання угоди SLT Trans Logistic Sp. Z.о.о. з третіми сторонами, з якими позивач безпосередньо у відносини не вступав, але які були задіяні до перевезення вантажу. Оплату послуг позивач мав обов`язок провести виконавцю Logistic Sp. Z.о.о., тому відносини останнього з третіми особами, визначення ними маршруту транзитною територією, не можуть впливати на визначення митної вартості товарів, яка підтверджена первинними документами, у яких позивач є стороною договірних відносин.

Окремо суд зауважує на безпідставності вимоги митного органу про надання виписки з бухгалтерської документації. Для витребовування документів бухгалтерського та податкового обліку (якщо мова йде про документи, які стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни за попередні періоди) відповідно до частини четвертої статті 53 МК України митний орган має довести існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість, проте у цьому випадку ні у вимозі декларанту, ні у спірному рішенні таке обґрунтування не наведене.

Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару. Також ненадання позивачем прайс-листів виробника товару не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару.

Однак за обставин цієї справи ТОВ «Хром Сайклс» подано як копію митної декларації країни відправлення від 25 січня 2024 року №19591042 (а.с.30 зворот), так і прайс-лист від 11 грудня 2023 року (а.с.27) та каталог продукції від 11 грудня 2023 року (а.с.44 зворот - 48).

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД №UA50080/2024/001388U0 від 02 лютого 2024 року), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. До того ж митна вартість товару за використаною митним органом МД №UA50080/2024/001388U0 від 02 лютого 2024 року (а.с.82-89) також була визначена за резервним методом.

Суд не може не зауважити, що товар №2, коригування митної вартості якого проведено спірним рішенням, імпортований у складі партії товару за одними і тими ж супровідними документами, що і товар №1, №3 - №6, щодо яких відповідач зауважень чи неповноти документів не встановив. Наведене вказує на те, що єдиною причиною коригування вартості товару №2 стала інформації в ЄАІС щодо вищої ціни товару, який розмитнювався іншими суб`єктами раніше.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16 та ін.) формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару.

На переконання суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 08 квітня 2024 року №UA209000/2024/100189/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов належить задовольнити повністю.

Щодо витрат на правничу довомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правової допомоги від 09 серпня 2023 року №77-ЮП, укладеного між Адвокатським бюро «Крючкова» (далі - Адвокатське бюро) та ТОВ «Хром Сайклс» (а.с.14-16), попереднього (орієнтованого) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 14 травня 2024 року №14/05-1 (а.с.51 зворот), акта приймання-передачі наданих послуг №572 (а.с.17), платіжної інструкції від 14 травня 2024 року №506 на суму 4000,00 (а.с.18).

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг №572 Адвокатським бюро надано послуги щодо оскарження рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100189/2 (є предметом цієї справи), представництво інтересів позивача у суді першої та апеляційної інстанції. Загальна вартість послуг становить 4000,00 грн.

При цьому відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 14 травня 2024 року №14/05-01 для ТОВ «Хром Сайклс» надано та надалі планується надати такі види послуг: ознайомлення керівника позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів (30 хв); ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/100189/2 та іншими товаросупровідними документами, наданими до митного оформлення (1,5 год), пошук інформації щодо контрагента в мережі інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції (1 год), складання стратегії представництва у суді (1 год), вивчення судової практики з відповідних правовідносин (2 год); складання та подання позовної заяви (3 год). Розмір гонорару становить 4000,00 грн.

Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову (а.с.61-70).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що предметом спору є одне рішення про коригування митної вартості; справа належить до категорії справ незначної складності, її розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням сталої судової практики Верховного Суду у цій категорії справ. При цьому такі послуги, як складання стратегії представництва у суді, вивчення судової практики з відповідних правовідносин, ознайомлення із товарно-супровідними документами передбачають складання позовної заяви і подання її до суду, тож дублювання послуг не повинно бути підставою для збільшення їх вартості. Також не містить обґрунтування надання такої послуги, як пошук інформації щодо контрагента в мережі інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції з огляду на суть правовідносин у справі. Крім того, з акта приймання-передачі послуг слідує, що загальна вартість послуг (4000,00 грн) включає ведення судової справи не тільки у суді першої, а й у суді апеляційної інстанції. Однак суд першої інстанції при вирішенні спору не здійснює розподіл судових витрат, які підлягатимуть розподілу у разі апеляційного провадження (якщо таке матиме місце). Тому заявлені судові витрати на цій стадії судового процесу є явно завищеними та в частині стосуються ще не наданих послуг.

Виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, обсягу наданих адвокатом послуг, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; решту витрат повинен понести позивач.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Львівської митниці слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року в справі № 140/5182/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.