Справа № 420/30611/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 420/30611/24

Головуючий у 1-й інстанції: Токмілова Л.М.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

02 квітня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів Спеціалісту відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Стоматової Олени Миколаївни, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту, рішення, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів Спеціалісту відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Стоматової Олени Миколаївни, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту, рішення, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів Спеціалісту відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Стоматової Олени Миколаївни, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту, рішення, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо зобов`язання Одеської міської ради прийняти рішення, яким передати функції прийняття рішення про переведення дачних чи садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки або про відмову в такому переведенні покласти на Виконком Одеської міської Ради.

Не погоджуючись з данною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Закриваючи провадження суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є суб`єктом владних повноважень, а, отже, він не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідача, а саме щодо зобов`язання Одеської міської ради прийняти рішення, яким передати функції прийняття рішення про переведення дачних чи садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки або про відмову в такому переведенні покласти на Виконком Одеської міської Ради. Таким чином, спір між позивачем та відповідачем у цій справі про встановлення наявності компетенції не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена. Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Водночас під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Так зокрема як встановлено судом апеляційної інстанції, що позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просив:

- визнати протиправною та нечинною норму Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.11,2021 р. № 671-VIII, в частині Розділу 2 пункту 2.2 підпункту 2.2.8, за яким, завданням та функціями відповідача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є покладання на нього завдань за прийняттям рішення про переведення дачних чи садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки або про відмову в такому переведенні;

- зобов`язати відповідача Одеську міську Раду скасувати підпункт 2.2.8 пункт 2.2. в Розділі 2 норму Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.11.2021 р.№ 671-VIII, за якою, завданням та функціями відповідача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є покладання на нього завдань за прийняттям рішення про переведення дачних чи садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки або про відмову в такому переведенні;

- зобов`язати Одеську міську раду прийняти рішення, яким передати функції прийняття рішення про переведення дачних чи садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки або про відмову в такому переведенні покласти на Виконком Одеської міської Ради;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про відмову переведення дачного будинку у жилий будинок 0401:8707-1129-0403-3420 від 14.08.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Одеської міської ради щодо не прийняття рішення про переведення дачного будинку зі складовими частинами об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: провулок Історичний (попередні назви -провулок Достоєвського, провулок Кримський), № 9-Б (дев`ять літ. Б), № 9-Б/З (дев`ять літ. Б дріб три) місто Одеса, і належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності в житловий будинок у відповідності до положень Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженою постановою КМУ №321 від 29,04.2015р.;

- зобов`язати виконавчий комітет Одеської міської ради розглянути зазначену заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та прийняти рішення про переведення дачного будинку зі складовими частинами об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (дев`ять літ. Б), № 9-Б/З (дев`ять літ. Б дріб три) місто Одеса та належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності в житловий будинок у відповідності до положень Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8-1 Житлового кодексу Української РСР, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

На виконання вимог ч. 1 ст. 8-1 Житлового кодексу України прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р. №321, якою затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.

Переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

Згідно п. 2 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

За правилами п. 3 Порядку для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі - власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, - сільському голові (далі - уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: - копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку; - письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; - звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні. (пункт 4 Порядку).

Прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку; виявлення в поданих документах недостовірних відомостей; встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі I (обов`язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку (додаток 2).

У разі відмови в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок власник має право повторно подати документи, зазначені у пункті 3 цього Порядку, після усунення причин, що стали підставою для прийняття такого рішення.

За наведеного правого регулювання, Порядком передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок. Переведення дачних і садових будинків в жилі є процедурою, яка передбачає надання садовому будинку статусу житлового за умов відповідності даної споруди будівельним стандартам, що висуваються до житлових домоволодінь. При цьому, будь-яких вимог до земельних ділянок, на яких розташовані дані будинки, цей Порядок не містить, також не містить будь-яких умов і Житловий кодекс України, на виконання ч. 1 ст. 8-1 якого Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.04.2015р. №321.

Крім того, відповідно до вказаного Порядку за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, - не є органом місцевого самоврядування в розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, який на своїх засіданнях більшістю голосів від загального складу приймає рішення від імені органів місцевого самоврядування в інтересах своїх громадян.

А тому, висновки суду першої інстанції про те, що спір між позивачем та відповідачем у цій справі про встановлення наявності компетенції не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена являється необґрунтованим та передчасним .

Згідно з рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23- рп/2010, в адміністративних правовідносинах діє принцип правової презумпції. Такий принцип відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами обов`язково використовується як джерело права відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, по справі «Аллене де Рибемон проти Франції», ЄСПЛ відмітив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це визначається: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість звинувачення, але й для усіх інших суспільних відносин.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 26 вересня 2023 року у справі № 320/2015/22 (провадження № К/990/19209/23) - «З позовом про оскарження рішення сільради про затвердження містобудівної документації (генеральний план села), яке має ознаки нормативно-правового акту, можуть звернутися як особи, щодо яких застосовано це рішення, так і особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких воно буде застосоване. Про це зазначив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.

На підставі аналізу положень статей 264-265 КАС України Суд указав, що особливістю провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів є те, що для таких категорій спорів передбачено фактично необмежене коло осіб, які можуть ініціювати відкриття відповідного провадження в адміністративному суді; необмежене в часі право на доступ до суду для ініціювання такого спору; додаткові гарантії інформування всіх про початок розгляду судом такого спору; додаткові процесуальні гарантії для сторін, що надаються згідно з положеннями КАС України у справах, що розглядаються за правилами загального позовного провадження; спеціальні повноваження суду, спрямовані на гарантування ефективного захисту.

Право ініціювати в суді справу (locus standi) про визнання протиправним та нечинним рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки нормативно-правового акту ґрунтується фактично на зазначеному статусі оскаржуваного акту. Відмова в доступі до суду особи в такій категорії спорів може призвести до ситуації, за якої рішення суб`єктів владних повноважень, що володіє ознаками нормативно-правового акту, буде залишатися поза межами судового контролю.

Відповідно практики Європейського суду з прав людини, Велика Палата Верховного Суду, У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, сформулювала позицію, згідно з якою ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Такий захист має бути повним і забезпечувати мету здійснення правосуддя (захист порушених прав), принцип процесуальної економії (одне право має захищатися одним позовм) та відсутності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню, а матеріали адміністративного позову направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів: Спеціалісту відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Стоматової Олени Миколаївни, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту, рішення, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.