Справа № 340/452/25
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/452/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом: Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба, вул. Сумська,77/79, м. Харків, 61023

до відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про відшкодування витрат,

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 227 735,14 грн.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року справу призначено за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження.

Відповідач будь-яких письмових пояснень або заперечень проти позову до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба в період з 04.09.2022 27.07.2024 на посаді курсанта.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до розділу II "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, між Міністерством оборони України в особі Начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та солдатом ОСОБА_1 04.09.2022 року укладено Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантом вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

27.07.2024 контракт про проходження військової служби (навчання) укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем було достроково розірвано, відповідача було виключено із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) №216 від 26.07.2024 (а.с.16).

Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і, ОСОБА_1 попередньо та добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с. 17-18).

Харківським національним університетом Повітряних Сил, відповідно до вимог Порядку відшкодування витрат та Порядку розрахунку витрат, були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування до університету по день виключення зі списків особового складу. Сума заборгованості склала 260 735 грн. 14 коп.

Відповідач ознайомився з розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в університеті, про що свідчить його власноручний підпис під Загальним розрахунком за №1733 від 26.07.2024 (а.с.129), проте підпис щодо зобов`язання добровільно відшкодувати витрати на утримання на зазначеному розрахунку не поставив.

Водночас, відповідач подав рапорт про добровільне відшкодування заборгованості частинами щомісяця по 8 000 грн. до повного відшкодування (а.с.9) та сплачував на рахунок університету кошти рівними частинами.

Останній платіж у погодженому розмірі надійшов на рахунок університету 10.12.2024.

Натомість, черговий платіж, який мав надійти не пізніше 10.01.2025 на рахунок університету не надійшов.

Станом на день звернення університету з позовом, невідшкодованою залишається заборгованість у розмірі 227 735 грн. 14 коп.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' від 25.03.1992 за № 2232-XII (надалі, також Закон № 2232-XII), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За приписами частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписи частини 4 статті 2 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' визначають, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 6 статті 2 вказаного Закону закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (надалі по тексту також - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з вимогами пункту "ж" частини 6 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Так, за приписами частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" постановою Кабінету Міністрів України 12.07.2006 затверджено "Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти" № 964 (надалі, також Порядок № 964).

Пунктом 1 Порядку № 964 передбачено, що цей порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (надалі, також - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (надалі, також витрати).

В силу вимог пункту 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів (пункт 4 Порядку № 964).

На виконання вищевказаного пункту 3 Порядку № 964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ від 16.07.2007 за № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений "Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" (надалі, також Порядок № 419/831/240/605/537/219/534).

Підпунктом 1.1 пункту 1 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 визначено, що даний Порядок розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (надалі по тексту також - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 вказаного Порядку зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ (абзац 3 підпункту 2.3 пункту 2 Порядку).

В той же час, пунктом 7 Порядку № 964, визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Судом встановлено, що між Міністерством оборони України в особі Начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та солдатом ОСОБА_1 04.09.2022 року укладено Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантом вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

Відповідно до положень контракту від 04.09.2022 року про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, ОСОБА_1 добровільно взято на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу. військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною Десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Проставлений підпис солдата ОСОБА_1 на вказаному Контракті свідчить про ознайомлення останнього, станом на момент його укладення, про обов`язок відшкодування таких витрат у разі виникнення вищевказаних обставин.

13.07.2024 начальником групи інженерно авіаційного факультету університету подано рапорт про відрахування ОСОБА_1 від подальшого навчання, в зв`язку з розірванням контракту через невиконання освітньої програми (а.с.10).

Харківським національним університетом Повітряних Сил відповідно до вимог Порядку відшкодування витрат та Порядку розрахунку витрат були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування до університету по день виключення зі списків особового складу.

Сума заборгованості склала 260 735 грн. 14 коп.

Відповідач ознайомився з розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в університеті, про що свідчить його власноручний підпис під Загальним розрахунком за №1733 від 26.07.2024 (а.с.129, проте підпис щодо зобов`язання добровільно відшкодувати витрати на утримання на зазначеному розрахунку не поставив.

Водночас, відповідач подав рапорт про добровільне відшкодування заборгованості частинами щомісяця по 8 000 грн. до повного відшкодування (а.с.9) та сплачував на рахунок університету кошти рівними частинами.

Останній платіж у погодженому розмірі надійшов на рахунок університету 10.12.2024.

Натомість, черговий платіж, який мав надійти не пізніше 10.01.2025 на рахунок університету не надійшов Станом на день звернення університету з позовом, невідшкодованою залишається заборгованість у розмірі 227 735 грн. 14 коп. Відповідачем вказані обставини не спростовано, доказів погашення заборгованості не надано.

Суд зазначає, що долучений до матеріалів позову розрахунок містить витрати на грошове забезпечення відповідача, на продовольче забезпечення, на медичне забезпечення, на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, які включаються до фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням, і підписаний ним без зауважень та із зобов`язанням відшкодувати ці та інші вказані у цьому розрахунку витрати.

При цьому, суд вказує, що питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у даній справі, а отже, суд не має процесуальних повноважень здійснювати їх правовий аналіз.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не відшкодовано у добровільному порядку витрати в розмірі 227 735,14 гривень, пов`язані з утриманням під час навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення Університету до суду із вказаним позовом, у спосіб, визначений частиною 10 статті 25 "Про військовий обов`язок і військову службу", та, як наслідок, обґрунтованості позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання правомірні, документально підтверджені, обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались, та судові експертизи не призначались, судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба () грошові кошти у розмірі 227 735,14 грн., на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО