Справа № 634/1230/24
Суддя: Зимовський О. С.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 634/1230/24
Провадження № 2-а/634/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участі секретаря судового засідання Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Сахновщина Харківської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Харківській області, третя особа: поліцейський офіцер громади Відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Греш Андрій Юрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління національної поліції в Харківській області, третя особа: поліцейський офіцер громади Відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Греш А.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2655407 від 22.07.2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду зазначає, що 22.07.2024 року він перебував в автомобілі «Mitsubishi Outlander», державний знак НОМЕР_1 , в якості пасажира. Вказаним транспортним засобом керувала ОСОБА_2 .До автомобіля, який перебував в нерухомому стані, підійшов поліцейський офіцер громади ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції Греш А.Ю. з вимогою пред`явити документи, після чого було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №2655407 від 22 липня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач зазначає, що правил дорожнього руху не порушував, транспортним засобом не керував, тому вважає оспорювану постанову незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року зазначено позовну заяву залишено без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України.

Згідно ухвали суду від 03.12.2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити з повідомленням сторін.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що не вважає себе винним у вчиненні вказаного правопорушення, оскільки 22.07.2024 року він транспортним засобом не керував. Йому відомо що постановою суду його було позбавлено права керування транспортними засобами, тому автомобілем керувала його знайома ОСОБА_2 , а він перебував в автомобілі на пасажирському місці. Коли вони приїхали до лікарні, ОСОБА_2 пішла по свої справах, а він залишився в автомобілі. До нього підійшов поліцейський, та попросив надати йому посвідчення водія, мотивуючи, що він нібито порушив правила дорожнього руху, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку «Поворот ліворуч заборонено». Він заперечував вказаний факт, оскільки автомобілем не керував, та й взагалі вони виїхали з іншої вулиці та повернули праворуч на пров. Героїв Чорнобиля сел. Сахновщина, а не з вулиці Тарасів Шлях, де розміщено вказаний дорожній знак, оскільки в такому разі їм довелося б здійснювати поворот ліворуч. Поліцейський не відреагував на його пояснення та виніс відносно нього спірну постанову.

Представник відповідача Головного Управління національної поліції в Харківській областів судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22.07.2024 року о 10 год. 34 хв. керував автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. На підтвердження вищевказаного, до матеріалів справи додано копію постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.06.2024 у справі № 634/473/24, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова суду набрала законної сили. Отже, на момент зупинки транспортного засобу відносно ОСОБА_1 22.07.2024 вже було винесено судове рішення, яким останнього позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, тому дії поліцейського є законними та жодним чином не суперечать чинному законодавству. Таким чином, обставини, викладені в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом, оскільки був позбавлений права керування, є обґрунтованими. Справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП розглянута посадовою особою в межах наданих повноважень з дотриманням процедури. Оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги знаку 3.23 ПДР України («Поворот ліворуч заборонено»), то у поліцейського були всі законні підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки документів у водія. Доводи позивача про те, що він взагалі не керував транспортним засобом, спростовується наявними відеозаписами, на яких зафіксовано, що в момент зупинки транспортним засобом керував саме він. За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити.

Відповіді на відзив від позивача чи його представника до суду не надходило.

Третя особа: поліцейський офіцер громади Відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Греш А.Ю. у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, згідно яких 22.07.2024 року він здійснював патрулювання сел. Сахновщина, а саме рухаючись на службовому автомобілі помітив як автомобіль «Mitsubishi Outlander», здійснив поворот ліворуч з вул. Тарасів Шлях на пров. Героїв Чорнобиля. Враховуючи, що на даному перехресті встановлений дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» він зупинив вказаний транспортний засіб. Представившись, повідомив про причину зупинки та попросив надати документи, згідно п. 2.1 ПДР України для перевірки. Водій ОСОБА_1 передав документи та під час перевірки встановлено, що ОСОБА_3 був позбавлений права керування транспортними засобами, тому ним було прийнято рішення про винесення постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП та у ОСОБА_3 було вилучено посвідчення водія. При винесенні постанови було роз`яснено норми ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після винесення постанови ОСОБА_3 відмовився від отримання копії, ознайомлення та підпису постанови про адміністративне правопорушення. Керування автомобілем було передано іншій особі - ОСОБА_4 . Факт правопорушення та винесення постанови було зафіксована на відеозапис. На підставі викладено вважає позовну заяву ОСОБА_3 не обґрунтованою, тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та відеозаписи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить наступного.

Судом встановлено, що 22.07.2024 року поліцейським офіцером громади ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Греш А.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2655407 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 22 липня 2024 року, близько 10 год. 30 хв. по пров. Героїв Чорнобиля, сел. Сахновщина Харківської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу знаку 3.23 ПДР та керував транспортним засобом будучи позбавлений Сахновщинським районним судом права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 «а» ПДР (керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ). Також в постанові зазначено, що до неї додаються матеріали та відеозапис.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що влітку 2024 року, точної дати та часу не пам`ятає вона звернулася до ОСОБА_1 щоб на автомобілі його матері поїхати по власним справам. Виїхавши від свого дому, вона була за кермом автомобіля, а на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 , вони приїхали до лікарні, зупинились і вона пішла по справам. Коли повернулася біля автомобіля знаходився поліцейський, який виносив постанову відносно ОСОБА_1 за керування автомобілем, будучи позбавленим права керування. Вона в свою чергу пред`явила посвідчення водія та повідомила, що керувала зазначеним автомобілем вона, але ці пояснення залишилися поза увагою поліцейського.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Пунктом 1.3 ПДР закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини першої ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Надаючи оцінку встановленим судом обставинам справи, суд враховує, що за правилами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідні технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Так, представником відповідача до відзиву долучено відеозаписи з відео реєстратора службового автомобіля поліцейського та копію постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.06.2024 у справі № 634/473/24, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 02.07.2024 року.

Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП полягає саме в керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема ч. 4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ вказаної Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст. 268 КУпАП). Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Наведені положення Інструкції кореспондуються з положеннями ч. 4 ст. 258 КУпАП, відповідно до якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У позовній заяві позивач наполягав на тому, що розгляд справи про адміністративне правопорушення не проводився, працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його права, не надав можливості скористатися своїми правами.

Зазначені твердження відповідачем не спростовані. Наданий представником відповідача до відзиву відеозапис не містить процедуру розгляду поліцейським факту виявленого правопорушення щодо позивача.

За відсутності доказів додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що поліцейський порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а саме не роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не з`ясував наявність або відсутність клопотань, не запропонував надати пояснення, чим грубо порушив визначену законом процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, позбавивши позивача можливості реалізувати свої права.

Також оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на здійснення відповідачем фотофіксації та відеофіксації спеціальним приладом, відомості про які також мали б бути відображені в постанові згідно з вимогами ст. 283 КУпАП.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, № 337/346/17 від 08.04.2020, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що з урахуванням приписів статей 251, 280 КУпАП після виявлення факту вчинення правопорушення інспектор зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

З огляду на викладене суд зауважує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в обґрунтування законності винесеної ним постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП, не долучено до матеріалів справи жодних належних доказів.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Проте зазначена постанова є предметом оскарження, а тому не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що в даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд зазначає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин, суд зазначає про відсутність у суду правових підстав закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 247 КУпАП.

Розподіл судових витрат здійснювати на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.77, 243-246, 250, 286, КАС України, ст.ст. 251, 288 КУпАП, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Харківській області, третя особа: поліцейський офіцер громади Відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області Греш Андрій Юрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2655407 від 22 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 20400 грн

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: