Справа № 440/14804/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р.Справа № 440/14804/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, повний текст складено 20.02.25 по справі № 440/14804/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23, щодо складання довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 від 26.09.2024 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2020, 01.01.2022, 01.01.2023 для працездатних осіб; постановити окрему ухвалу та направити її до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву ОСОБА_1 у справі № 440/14804/23 залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 та винести нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 по справі №440/14804/23, щодо складання довідок про розміри його грошового забезпечення №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 від 26.09.2024 станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для працездатних осіб; постановити окрему ухвалу та направити її до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 26.09.2024 складено довідки №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 станом 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022. Згідно з цими довідками щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія розраховані з урахуванням показника прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн. Вказує, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Стверджує, що у довідках №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 від 26.09.2024, виданих відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 09.08.2024 у справі №440/14804/23, такі складові як посадовий оклад, оклад за військове звання (майор) та відсоткова надбавка за вислугу років 50% розраховані вірно відповідно до додатків 1, 12, 13 і 14 Постанови №704. Звертає увагу, що надбавка за особливості проходження служби 65%, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% та премія 40% вказані правильно за відсотковим показником, однак підсумкові суми надбавок не відповідають сумам вказаного у довідці посадового окладу, окладу за військовим званням та відсотковій надбавці, вони є значно меншими та розраховані відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2018 (1762 грн). Наголошує, що довідки №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 від 26.09.2024, видані відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23, складені з порушенням установлених вимог Постанови №704. Вважає, що доводи позивача про невідповідність складових грошового забезпечення, визначених у довідках, складених відповідачем на виконання судового рішення, з огляду на застосування останнім прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, не є підставою для звернення до суду з новим позовом.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23, яке набрало законної сили 23.09.2024, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати на ім`я ОСОБА_1 та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нові довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби не менше 65% та премії у розмірі не менше 40% для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020р., 01.02.2021р., 01.02.2022р. пенсії.

24.09.2024 Полтавським окружним адміністративним судом видані виконавчі листи у справі №440/14804/23.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 26.09.2024 складено довідки №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 про грошове забезпечення позивача станом на 01.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022. Згідно з цими довідками щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія розраховані з урахуванням показника прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн.

Як зазначає позивач, відповідачем фактично не виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23, оскільки щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія розраховані з урахуванням показника прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою в порядку статті 383 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача в порядку статті 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних відносинах мають місце дії, вчинені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин з позивачем, а не дії, пов`язані з виконанням відповідачем резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 Кодексу, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду чи умисне ухилення від вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання, що порушує законні права та інтереси позивача.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Проаналізувавши зміст постановленого судом рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23, яке набрало законної сили, суд вважає, що відповідачем рішення суду виконано повністю, враховуючи наступне.

Так, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про: визнання протиправними дій відповідача щодо складання та направлення до ГУ ПФУ в Полтавській області довідок від 18.09.2023 №ФП62019/8932, №ФП62019/8933, №ФП62019/8934 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 відповідно з визначення розмірів надбавки за особливості проходження військової служби - 0% та премії - 10%; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 % та премії у розмірі 40 % для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020р., 01.02.2021р., 01.02.2022р. пенсії позивачу.

Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач виготовив довідки від 18.09.2023 №ФП62019/8932, №ФП62019/8933, №ФП62019/8934 станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 відповідно, в яких розмір грошового забезпечення був розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 відповідно. Проте, як на переконання позивача, розміри окремих складових грошового забезпечення, що зазначені у вказаних довідках, не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Позивач вважав, що відповідачем протиправно зменшено розмір відсоткового значення таких складових, як надбавка за особливості проходження служби (указано 0% замість 65%) та премія (вказано 10% замість 40%).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23, яке набрало законної сили 23.09.2024, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати на ім`я ОСОБА_1 та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нові довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби не менше 65% та премії у розмірі не менше 40% для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 пенсії.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 26.09.2024 складено довідки №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 станом 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, в яких зазначено надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% та премію 40%. Згідно з цими довідками щомісячні додаткові видів грошового забезпечення та премія розраховані з урахуванням показника прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн.

За цим, колегія суддів вважає, що відповідачем вчинені належні дії, спрямовані на фактичне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №440/14804/23.

Позивач у заяві, поданій у порядку ст.383 КАС України, та апеляційній скарзі наполягає, що відповідач, виконуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 справі №440/14804/23, склав довідки, в яких перерахував станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 - посадовий оклад, оклад за військове звання та відсоткову надбавка за вислугу років, однак розмір надбавки за особливості проходження служби та премія розраховані виходячи з грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Разом з тим, суд зазначає, що вирішуючи питання щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними щодо неналежного виконання рішення суду, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання протиправності дій/бездіяльності відповідача у справі суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Суд звертає увагу, що ані мотивувальна, ані резолютивна частини рішення суду першої інстанції не містять вказівки на те, з якого саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідачу належало обчислити розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (зокрема надбавки за особливості проходження служби) та премії.

При цьому, спору щодо обчислення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії на час розгляду цієї справи у суді між сторонами не існувало.

Суд зазначає, що у випадку незгоди з визначеним ІНФОРМАЦІЯ_2 у довідках від 26.09.2024 №ФП62019/14830, №ФП62019/14831, №ФП62019/14832 розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб для обчислення грошового забезпечення позивача, виникає новий спір, тому позивач не позбавлений права звернутись до суду шляхом пред`явлення нового позову.

Необхідно також зауважити, що розглядаючи заяву, подану в порядку статті 383 КАС України, суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба у постановленні судом окремої ухвали за наслідком розгляду такої заяви може бути зумовлена виключно діями та бездіяльністю, що свідчать про умисне ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення.

При цьому, необхідно зауважити, що суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, а тому, доводи позивача стосовно протиправності дій відповідача щодо невиконання рішення є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, на переконання суду, в даному випадку заявлені позивачем вимоги в межах заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть слугувати підставою для звернення позивача із окремим позовом до суду.

Проаналізувавши доводи позивача щодо поданої заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставин протиправності відповідних дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та порушення ним прав, свобод, інтересів позивача під час виконання вказаного рішення суду, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

З огляду на відсутність підстав для задоволення заяви, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали в порядку ст.249 КАС України.

За цим, доводи апеляційної скарги позивача про те, що у даному випадку наявні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти довідки про розміри грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для працездатних осіб, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд не зобов`язував відповідача застосувати конкретний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі № 440/14804/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 02.04.2025 року