Справа № 200/5411/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року справа №200/5411/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістемтехнотрейд" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 р. у справі № 200/5411/24 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістемтехнотрейд» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сістемтехнотрейд» (далі позивач, ТОВ «Сістемтехнотрейд») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 4/26-15-04-16-14 від 17.01.2024 про анулювання реєстрації платником ПДВ ТОВ Сістемтехнотрейд;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві відновити в інтегрованій картці платника ТОВ Сістемтехнотрейд показник від`ємного значення з податку на додану вартість станом на 17.01.2024 в розмірі 6 018 215 грн.;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо неприйняття до реєстрації податкових накладних ТОВ Сістемтехнотрейд № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 16.01.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України прийняти до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ Сістемтехнотрейд № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 16.01.2024.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В скарзі зазначає, що ГУ ДПС у м. Києві прийняло рішення про анулювання реєстрації платником ПДВ на підставі підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (неподання протягом 12 послідовних податкових місяців контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подання такої декларації, яка свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/ послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту). Згідно оскаржуваного рішення вказаний висновок був зроблений на основі періоду з 01.12.2022 по 30.11.2023.

Позивач зазначив, що висновок контролюючого органу є передчасним, оскільки 15.03.2023 ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» оформило на ім`я ТОВ «Сістемтехнотрейд» податкову накладну № 23250 за поставкою послуг на суму 780 грн (в т.ч. ПДВ 130 грн.), яка була зареєстрована в ЄРПН, а отже за результатами придбання вказаних послуг ТОВ «Сістемтехнотрейд» мало право на формування податкового кредиту, оскільки відповідно до вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України таке право зберігається протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Отже, право покупця послуги включити до податкового кредиту суму ПДВ на підставі податкової накладної № 23250/1 від 15.03.2023 зберігалося до 15 березня 2024 р.

При цьому, Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» стаття 102 була доповнена пунктом 102.9 такого змісту: «102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».

Наведені зміни набрали чинності 17 березня 2022 р. та діяли до 01 серпня 2023 р., коли набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 № 3219-ІХ, яким: пункт 102.9 статті 102 Податкового кодексу України виключено; доповнено Кодекс підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» положенням щодо встановлення терміну дії зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладений на контролюючі органи, а саме до 01.08.2023.

Таким чином, перебіг строків для формування податкового кредиту, визначених п. 198.6 ст.198 ПКУ (365 календарних днів з дати складання податкової накладної) був відновлений лише з 01.08.2023.

У зв`язку із цим, зазначений строк у 365 календарних днів розпочав свій відлік з 01.08.2023 та спливав 31.07.2024, а тому саме до цієї дати зберігалося право ТОВ «Сістемтехнотрейд» включити до податкового кредиту суму ПДВ на підставі податкової накладної № 23250/1 від 15.03.2023.

Таким чином, на день прийняття оскаржуваного рішення ТОВ «Сістемтехнотрейд» мало право на включення у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі податкової накладної № 23250/1 від 15.03.2023, отриманої від ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна». Відомості про вказану податкову накладну були наявні у контролюючого органу, оскільки вона (як зазначалося) була зареєстрована у ЄРПН.

Отже, контролюючий орган у пункті 2 оскаржуваного рішення помилково зазначив, що ТОВ «Сістемтехнотрейд» за останні 12 календарних місяців має обсяги оподатковуваних операцій 0,00 грн., що спростовується матеріалами справи.

На день прийняття оскаржуваного рішення ТОВ «Сістемтехнотрейд» мало від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 6 019 085 грн.

З довідки від 16.01.2024 № 4/26-15-04-16-13 про результати перевірки подання не подання платником ПДВ до податкового органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців вбачається, що у ній залишилася не заповненою графа «залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 21 декларації ПДВ)».

При цьому у декларації ПДВ за листопад 2023 року, яка згідно довідки від 16.01.2024 р. оцінювалась ГУ ДПС у м. Києві, у рядку 21 було зазначено 6 019 085 грн.

Також, 16 січня 2024 р. товариством були складені податкові накладні: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, які 20 лютого 2024 р. були направлені на реєстрацію до ЄРПН.

Однак, товариство отримало квитанцію про не прийняття документів, в якій було зазначено: «Виявлені помилки/зауваження: Документ не може бути прийнятий - порушення вимог п.201.8 та п.201.10 ст 201 ПКУ, а саме: продавець не був платником ПДВ 20.02.2024. Дата анулювання реєстрації платника ПДВ: 17.01.2024».

Відмовляючи у прийнятті зазначених податкових накладних контролюючий орган не врахував, що станом на дату складання податкових накладних 16 січня 2024 р. ТОВ «Сістемтехнотрейд» ще було платником ПДВ.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних врегульовано Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246.

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Зважаючи на те, що на дату складання податкових накладних 16 січня 2024 р. ТОВ «Сістемтехнотрейд» ще було платником ПДВ, контролюючий орган помилково не прийняв їх на реєстрацію.

Від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на скаргу.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що ТОВ «СІСТЕМТЕХНОТРЕЙД» подає за період з 01.12.2022 по 30.11.2023 року податкові декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках).

Під час проведення моніторингу платників податків щодо дотримання вимог податкового законодавства встановлено подачу ТОВ «СІСТЕМТЕХНОТРЕЙД» податкових декларацій з ПДВ за період з грудня 2022 року по листопад 2023 року, з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях протягом 12 послідовних податкових місяців, що підтверджується довідкою від 16.01.2024 № 4/26-15-04-16-13 на виконання вимог Положення № 1130.

Враховуючи вищевикладене контролюючим органом складено Рішення про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість від 17.01.2024 № 4/26-15-04-16-14.

Відповідач вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» 15.03.2023 на ім`я ТОВ «Сістемтехнотрейд» зареєстрував податкову накладну № 23250 за поставкою послуг на суму 780 грн. (в т.ч. ПДВ 130 грн.), оскільки згідно поданої податкової декларації з ПДВ ТОВ «Сістемтехнотрейд» не відобразило обсягів постачання, тобто будь-які господарські операції за звітній період.

Верховним судом в Постанові від 17 вересня 2024 року по справі №280/10300/23 наведено позицію, згідно якої подача та реєстрація податкових накладних за відсутності показників постачання в податкових деклараціях свідчить про відсутність активної поведінки платника.

Верховний Суд зазначив, що посилання позивача на те, що ним здійснювала господарська діяльність, зокрема реєструвалися податкові накладні, навпаки свідчить про те, що позивач мав можливість подати декларацію з податку на додану вартість, або принаймні повідомити контролюючий орган про неможливість виконати свій обов`язок у встановлений законодавством строк. У цій же ж справі позивач фактично доводить здійснення у спірний період господарських операцій, проте не доводить активної поведінки в частині здійснення свого податкового зобов`язання перед державою.

Згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем органів ДПС (далі ІКС) ТОВ «СІСТЕМТЕХНОТРЕЙД» заяву щодо неможливості виконання своїх податкових обов`язків, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 «Про затвердження Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та перелік документів на підтвердження» не подавав.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 по справі № 809/1273/17 вказує в якості підстави для анулювання реєстрації платника ПДВ саме факт подання декларацій (податкових розрахунків), які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/ послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. При цьому, можливість подати уточнюючу декларацію та змінити своє податкове зобов`язання з ПДВ є додатковою, та не впливає на правильність вирішення спору щодо анулювання реєстрації платника.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ТОВ Сістемтехнотрейд зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 11.09.2017. Основним видом економічної діяльності згідно КВЕД: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

ТОВ Сістемтехнотрейд на час виникнення спірних правовідносин знаходилося на обліку за основним місцем реєстрації Головного управління ДПС у м. Києві.

Головним управлінням ДПС у м. Києві 17.01.2024 на підставі підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України прийнято рішення № 4/26-15-04-16-14 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - ТОВ Сістемтехнотрейд.

Підставою для прийняття рішення № 4/26-15-04-16-14 від 17.01.2024 була довідка, що складена Головним управлінням ДПС у м. Києві від 16.01.2024 № 4/26-15-04-16-13 Про результати перевірки подання/неподання платником ПДВ по податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців.

Довідка Головного управлінням ДПС у м. Києві від 16.01.2024 № 4/26-15-04-16-13 Про результати перевірки подання/неподання платником ПДВ по податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців складена у зв`язку із поданням ТОВ Сістемтехнотрейд контролюючому органу протягом 12 послідовних податкових місяців декларацiй (податкових розрахунків) з 01.12.2022 по 30.11.2023, які свiдчать про вiдсутнiсть постачання/придбання товарiв, здiйснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Відповідно до довідки від 16.01.2024 № 4/26-15-04-16-13, ТОВ Сістемтехнотрейд подавались декларації з податку на додану вартість з нульовими показниками за період з 01.12.2022 по 30.11.2023, а саме № від 11.01.2023, № від 16.02.2023, № від 13.03.2023, № від 07.04.2023, № від 18.05.2023, № від 14.06.2023, № від 13.07.2023, № від 16.08.2023, № від 14.09.2023, № від 17.10.2023, № від 15.11.2023, № від 10.12.2023.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління ДПС у м. Києві № 4/26-15-04-16-14 від 17.01.2024 позивач 12.04.2024 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, однак рішенням від 03.05.2024 скаргу залишено без розгляду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що

ТОВ Сістемтехнотрейд подавались декларації з податку на додану вартість з нульовими показниками за період з 01.12.2022 по 30.11.2023. Подання позивачем до суду податкової накладної № 23250 від 15.03.2023 не спростовує ту обставину, що ТОВ Сістемтехнотрейд протягом 12 послідовних податкових місяців (01.12.2022 по 30.11.2023) подавало контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За положенням пункту 46.1, 46.4 статті 46 Податкового кодексу України, Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Якщо платник податків вважає, що форма податкової декларації, визначена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, збільшує або зменшує його податкові зобов`язання, всупереч нормам цього Кодексу з такого податку чи збору, він має право зазначити цей факт у спеціально відведеному місці в податковій декларації.

У разі необхідності платник податків може подати разом з такою податковою декларацією доповнення до такої декларації, які складені за довільною формою, що вважатиметься невід`ємною частиною податкової декларації. Таке доповнення подається з поясненням мотивів його подання. Платник податків, який подає звітність в електронній формі, подає таке доповнення в електронній формі.

Пунктами 48.1 - 48.2. ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до пунктів 48.3-48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента; код нерезидента, що присвоєно державою, резидентом якої він є.

Відповідно до п.48.7 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно із приписами п. 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Платники податку на прибуток підприємств, які оподатковуються за ставкою нуль відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, подають контролюючим органам декларації (розрахунки) з податку на прибуток підприємств за спрощеною формою у порядку, встановленому цим Кодексом.

Платники податку на додану вартість, зареєстровані відповідно до пункту 208-1.2 статті 208-1 цього Кодексу, подають до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, спрощену податкову декларацію відповідно до пункту 208-1.8 статті 208-1 цього Кодексу.

За положенням п. 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, такого платника податків відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного кваліфікованого сертифіката електронного підпису, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Підпунктом 49.4. статті 49 Податкового кодексу України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

За положенням п. 49.5 статті 49 Податкового кодексу України, у разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов`язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.

Відповідно до підпункту 49.8 та 49.9 цієї статті, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

49.9.1. за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

49.9.2. у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Згідно з п.49.10, п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

49.11.1. у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання;

49.11.2. у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

За положенням пункту 49.15 статті 49 Податкового кодексу України, Податкова декларація вважається неподаною за умови порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48, абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу та надання або надсилання контролюючим органом платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" для податкових декларацій, поданих у такий спосіб.

За змістом підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Згідно із пунктом 184.2 статті 184 Податкового кодексу України, анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б"-"з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

Анулювання реєстрації здійснюється на дату: подання заяви платником податку або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації; зазначену в судовому рішенні; припинення дії договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції або закінчення строку, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку; що передує дню втрати особою статусу платника податку на додану вартість; державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

При цьому датою анулювання реєстрації платника податку визначається дата, що настала раніше.

Наказом Міністерства фінансів України 14.11.2014 № 1130, відповідно до статей 180 - 184, 209 розділу V, статті 337 розділу XVIII Податкового кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затверджено Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість (далі Положення № 1130).

За п. 1.2 Положення, цим Положенням визначається порядок, зокрема: анулювання реєстрації платників податку на додану вартість.

Згідно з п. 2.1 Положення, реєстр - автоматизований банк даних, створений відповідно до пункту 183.12 статті 183 розділу V Кодексу для забезпечення: реєстрації та єдиного обліку платників ПДВ; єдиних принципів ідентифікації платників ПДВ; контролю за справлянням податку на додану вартість; організації суцільного й вибіркового аналізу.

Відповідно до пп. «г» п. 5.1 Положення, реєстрація діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 184.1 статті 184 розділу V Кодексу, якщо: особа, зареєстрована як платник ПДВ, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

За змістом п. 5.2 Положення передбачено, що анулювання реєстрації згідно з підпунктом "а" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт "а" пункту 5.1 цього розділу) може бути ініційоване платником ПДВ після спливу 12 календарних місяців реєстрації особи платником ПДВ, починаючи з наступного дня після дня, що відповідає числу та місяцю реєстрації особи платником ПДВ. Загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг за останніх 12 календарних місяців визначається за даними податкових декларацій за останніх 12 поточних календарних місяців, що були подані до контролюючого органу.

При розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт "г" пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що: не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця; включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.

Анулювання реєстрації здійснюється шляхом виключення платника ПДВ з Реєстру.

За п.5.5 Положення, анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти "б" - "з" пункту 5.1 цього розділу).

Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема: довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

За п. 5.6 Положення, за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Суд наголошує, що з аналізу вищевикладених норм ПК України та Положення №1130 вбачається, що не подання контролюючому органу декларації з податку на додану вартість або її подання з показниками які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, само по собі не може бути підставою для анулювання його реєстрації, якщо у платника податку протягом 12 послідовних податкових місяців наявні операції з постачання чи/або придбання, здійснені з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість на підставі підпункту г пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України має прийматися за наявності відповідних підтверджуючих документів та з врахуванням аналізу податкових декларацій платника податку.

Такі обставини мають підтверджуватись як самими деклараціями з податку на додану вартість, так і довідкою про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права висловлений Верховним Судом під час розгляду подібної справи, постанова від 05.11.2018 справа №820/2294/16, від 16 квітня 2020 року справа №826/876/17, від 07 січня 2025 року справа №160/7847/24.

Відповідно до оскаржуваного рішення правовою підставою для його прийняття є те, що позивач протягом 12 послідовних податкових місяців подавав контролюючому органу декларацiй (податкових розрахунків) з 01.12.2022 по 30.11.2023, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарiв, здiйснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

У матеріалах справи наявна довідка відповідача від 16.01.2024 р. № 4/26-15-04-16-13 про результати перевірки подання та/або неподання платником ПДВ до податкового органу декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців, якою підтверджується, що з 01.12.2022 по 30.11.2023 позивачем подані декларації з ПДВ з відсутнім обсягом поставок та/або придбання.

Проте з довідки вбачається, що у ній залишилася не заповненою графа «залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 21 декларації ПДВ)».

При цьому у декларації ПДВ за листопад 2023 року, яка згідно довідки від 16.01.2024 р. оцінювалась ГУ ДПС у м. Києві, у рядку 21 було зазначено 6 019 085 грн.

Також, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 15.03.2023 ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» оформило на ім`я ТОВ «Сістемтехнотрейд» податкову накладну № 23250 за поставкою послуг на суму 780 грн (в т.ч. ПДВ 130 грн.), яка була зареєстрована в ЄРПН,.

Отже, право покупця послуги включити до податкового кредиту суму ПДВ на підставі податкової накладної № 23250/1 від 15.03.2023 зберігалося до 15 березня 2024 р.

Тобто, у період з 01.12.2022 по 30.11.2023 позивач, здійснював господарські операції з придбання послуг, тобто мали місце операції, які свідчать про наявність придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового кредиту.

Про вказані обставини контролюючи органи були обізнаний.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/ розрахунку коригування.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що право на віднесення сум ПДВ за придбаними товарами та послугами до податкового кредиту зберігається за платником податку протягом 365 днів з дати складання податкової накладної, а у розглядуваному періоді податкову накладну складено контрагентом позивача у березні 2023 року, тому позивач мав законні та обґрунтовані очікування про можливість включення сум ПДВ до податкового кредиту щонайменше протягом 2024 року.

Отже, вказані обставини не можуть свідчити про обґрунтованість висновків контролюючого органу про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Також, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указами Президента із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено, зокрема, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022.

Відповідно п.п. 69.1. підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зі змінами внесеними згідно із Законом № 2142-ІХ від 24.03.2022; в редакції Закону № 2260-ІХ від 12.05.2022, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Отже, в силу вказаної норми позивач з огляду на введення воєнного стану звільнявся від передбаченої Кодексом відповідальності за порушення термінів звітності.

Суд не приймає посилання відповідачів на відсутність згідно інформаційно-комунікаційних систем органів ДПС заяв позивача або його контрагента щодо неможливості виконання своїх податкових обов`язків, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 «Про затвердження Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження», оскільки, як зазначалось, граничний строк включення показників до податкової звітності на час прийняття рішення про анулювання не сплив.

Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення контролюючим органом не було враховано всі обставини.

З огляду на викладене, у відповідача були відсутні підстави для застосування п. п. "г" п.184.1 ст.184 ПК України, для анулювання реєстрації платника ПДВ.

Подібні висновки висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові 16 квітня 2021 року справа № 540/489/19, від 12 вересня 2024 року справа № 400/10114/23, від 12 лютого 2025 року справа № 280/2416/19.

Щодо посилання скаржника та суду першої інстанції на висновки Верховного суду в постанові від 17 вересня 2024 року по справі №280/10300/23 за якими суд не прийняв посилання позивача на те, що ним здійснювала господарська діяльність, зокрема реєструвалися податкові накладні, що на думку суду навпаки свідчило про те, що позивач мав можливість подати декларацію з податку на додану вартість, або принаймні повідомити контролюючий орган про неможливість виконати свій обов`язок у встановлений законодавством строк, колегія суддів зазначає, що суд касаційної інстанції встановив що позивач мав можливість зокрема подати повідомлення про неможливість виконати свій обов`язок у встановлений законодавством строк, проте у цій справі встановлений законодавством строк, а саме 365 календарних дні з дати складення податкової накладної для включення до податкового кредиту суму податку на додану вартість на її підставі не сплив.

Колегія суддів наголошує, що законодавець у положеннях ПК України та Положення №1130 пов`язав підставу для анулювання реєстрації платника ПДВ саме з наявністю обставин які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Як що ж така обставина (подія), як постачання/придбання товарів/послуг відбулась, у контролюючого органу відсутні підстави для анулювання реєстрації платника ПДВ у разі не подання контролюючому органу декларації з податку на додану вартість або її подання з показниками які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, оскільки у платника податків зберігається право на відображення такої операції у подальшому.

Таким чином, суд вважає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання поновити реєстрацію платника податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

За правилами пункту 184.5 статті 184 ПК України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом пункту 5.10 Положення №1130 Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей: 1) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється; 2) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована платником ПДВ повторно, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ; 3) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, дата анулювання реєстрації відповідає даті, що передує дню переходу особи до застосування відповідної ставки єдиного податку, а причина анулювання - підпункту "в" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Анулювання реєстрації проводиться за заявою про анулювання реєстрації платника ПДВ або за рішенням контролюючого органу; 4) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи є анульованою наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ, а дата та причина анулювання реєстрації - даті та причині анулювання повторної реєстрації.

Тобто підставою для внесення до Реєстру відомостей щодо скасування анулювання реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 826/11485/15,

Згідно з пунктом 200-1.1 статті 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку зокрема суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 200-1.3 статті 200-1 ПК України визначено форму, за якою платник податку визначає суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку.

У разі внесення за рішенням контролюючого органу або рішенням суду, яке набрало законної сили, до реєстру платників податку на додану вартість змін щодо скасування (відміни) анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, сума УНакл такого платника підлягає перерахунку за звітний (податковий) період, в якому відбулося анулювання реєстрації платника податку, яке скасоване (відмінене).

Відповідно до пункту 200-1.8 статті 200.1 ПК України та пункту 7 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 (далі - Порядок №569), у разі анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його електронному рахунку перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається. Для закриття електронного рахунка ДПС надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету. Повідомлення про закриття електронних рахунків Казначейство надсилає ДПС у день закриття такого рахунка.

Казначейство відповідно до вимог статті 69 Кодексу надсилає ДПС повідомлення про відкриття електронного рахунка в день його відкриття. Після надходження такого повідомлення ДПС інформує платника податку про реквізити його електронного рахунка (п. 6 цього Порядку).

У разі анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його електронному рахунку перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається (пункт 7 Порядку №569).

У разі повторної реєстрації особи платником податку йому відкривається новий електронний рахунок (пункт 8 Порядку №569).

Пунктом 13 Порядку №569 встановлено, що ДПС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Платник податку має право отримувати у ДПС інформацію про стан свого електронного рахунка, а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Пунктом 27 Порядку №569 визначено, що у разі анулювання реєстрації платника податку податкові зобов`язання визначаються на підставі податкової звітності з податку за підсумками останнього звітного (податкового) періоду, визначеного пунктом 184.6 статті 184 Кодексу. Залишок коштів на електронному рахунку платника податку після розрахунків з бюджетом за результатами останнього звітного (податкового) періоду перераховується до бюджету.

Якщо після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на електронному рахунку недостатній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на підставі поданих контролюючому органу податкових декларацій з податку, остаточний розрахунок з бюджетом таким платником здійснюється з поточного рахунка на електронний рахунок.

Якщо залишок коштів на електронному рахунку, який після анулювання реєстрації платника податку перераховано до бюджету, перевищує суми узгоджених податкових зобов`язань з податку за результатами останнього звітного (податкового) періоду, такі суми повертаються з бюджету в порядку, передбаченому статтею 43 Кодексу, за заявою платника податку.

Слід зазначити, що нормами ПК України та Порядку № 569 не передбачено відновлення закритого рахунку платника податків в СЕА після скасування реєстрації такого суб`єкта господарювання платником ПДВ та поновлення в облікових даних платника податку суми ПДВ, без проведення обчислення відповідно до формули визначеної пунктом 9 Порядку №569, навіть у випадку поновлення свідоцтва платника ПДВ.

Згідно з пунктом 43.4-1 статті 43 ПК у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 22 липня 2020 року у справі № 520/5627/19, від 21 липня 2020 року у справі № 820/1053/16, відновлення показників в обліковій картці на рахунку платника податку у системі електронного адміністрування ПДВ, а також надання висновків та документів, які необхідні для повернення коштів, на новостворений рахунок платника податків в системі електронного адміністрування ПДВ належить до повноважень ДФС України (ДПС України). При цьому, такі повноваження контролюючого органу здійснюються у певній послідовності після дослідження питання стосовно правомірності процедури включення до облікових карток певної інформації щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та операцій, які проводяться з коштами передоплати.

Верховний Суд вже зробив висновок щодо застосування наведених вище норм права у подібних правовідносинах у постановах від 19.08.2021 (справа №520/9214/19), від 06.12.2021 (справа №520/8522/19).

Верховний Суд у зазначених постановах виснував, що відповідно до норм пункту 200-1.8 статті 200-1 ПК та пункту 7 Порядку №569 одним із наслідків анулювання свідоцтва платника ПДВ є закриття відповідного електронного рахунку платника цього податку в СЕА ПДВ. Кошти з електронного рахунку підлягають зарахуванню до бюджету в сумі узгоджених податкових зобов`язань, залишок коштів, що перевищує суми узгоджених податкових зобов`язань, повертається з бюджету в порядку, визначеному статтею 43 ПК, за заявою платника податку. Положення зазначених норм є імперативними та підлягають виконанню саме контролюючим органом. Згідно з висновком Верховного Суду в цих постановах установлення судом факту протиправності рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює обтяження цього або іншого суб`єкта (в разі коли має місце подія вибуття платника податків поза межі юрисдикції певного органу ДФС України) обов`язком усунути всі спричинені таким рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податків у первинне правове становище, котре існувало до моменту прийняття цього рішення, вчинивши, зокрема дії з поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника ПДВ, поновлення дії договору про визнання електронних документів, поновлення функціонування рахунку в СЕА ПДВ, повернення коштів, перерахованих до бюджету з електронного рахунка, відновлення даних рахунку в СЕА ПДВ.

В продовження наведеного висновку Верховний Суд, застосувавши наведені вище правові норми, вказав, що на виконання судового рішення про скасування рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ контролюючий орган зобов`язаний самостійно вчинити дії із повернення платника податків у становище, що існувало до винесення протиправного акта індивідуальної дії. Такі дії охоплюють собою: поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника ПДВ; поновлення (або відкриття нового) електронного рахунку в СЕА ПДВ; відображення на такому рахунку реєстраційної суми (УНакл), яка має бути перерахована за формулою, наведеною в пункті 200-1.3 статті 201-1 ПК, з урахуванням обставин використання наданого платнику податків права із повернення з бюджету коштів, що перевищують суму узгоджених податкових зобов`язань, та наявності підстав для сплати узгоджених податкових зобов`язань.

При цьому наведений висновок Верховного Суду щодо поновлення реєстраційного ліміту на електронному рахунку платника податку в СЕА ПДВ презюмує встановлення факту наявності реєстраційного ліміту на дату анулювання реєстрації платника ПДВ як складової правового становища, яке підлягає відновленню внаслідок визнання судом протиправним і скасування рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ. Такий факт був встановлений судами попередніх інстанцій у справах №520/9214/19 та №520/8522/19.

Суд зазначає, що установлення судом факту протиправності рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого суб`єкта обов`язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податків у первинне правове становище, яке існувало до моменту прийняття цього рішення, вчинивши дії з поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника ПДВ, поновлення дії договору про визнання електронних документів, поновлення функціонування рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, перерахування до бюджету залишку коштів, відновлення даних рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, перерахування до бюджету залишку коштів.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.07.2020 у справі №820/1053/16, від 22.07.2020 у справі №520/5627/19, від 10.11.2020 у справі №826/22457/15, від 11 квітня 2023 року справа № 820/3763/16.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади/рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976)/.

Європейським судом з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) було зазначено, що затримки у відшкодуванні ПДВ можна вважати втручанням у право на мирне володіння своїм майном, а постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Така позиція Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Таким чином, створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись накопиченим за наслідками розрахунків з бюджетом від`ємним значенням з податку на додану вартість є формою втручанням у право на мирне володіння своїм майном.

Вказана правова позиція також підтверджується практикою Верховного Суду з подібних правовідносин, викладеною у постанові від 24 січня 2019 року (справа №805/2554/16-а, адміністративне провадження №К/9901/31281/18).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що ефективним захистом порушених прав позивача є саме зобов`язання поновити реєстрацію платника податку на додану вартість позивача з 01.05.2018 р., шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із збереженням індивідуального податкового номеру 41588054, та збереженням облікових даних, записів та стану рахунків інтегрованої картки позивача в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні - до прийняття рішення від № 4/26-15-04-16-14 від 17.01.2024 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Щодо зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані позивачем на реєстрацію днем фактично подання, суд зазначає неступне.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

До Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації. (п.4 Порядку).

Податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування. (п.5 Порядку).

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. (п.12Порядку).

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). (п.13 Порядку).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС. (п.14 Порядку).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття. (п.15 Порядку).

Матеріали справи свідчать, що 16.01.2024 складено податкові накладні № 1, 2, 3, 4, 5, 6.

З квитанцій про відмову в прийнятті податкових накладних від 16.01.2024 за № 1, 2, 3, 4, 5, 6, убачається, що вони були подані на реєстрацію 20.02.2024.

Суд наголошує, що наслідком прийняття Рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, яке в межах цієї справи визнано протиправним, стала відмова у реєстрації податкових накладних.

Ураховуючи, що суд у межах цієї справи дійшов до висновку щодо відсутності підстави у контролюючого органу для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України, суд дійшов до висновку про протиправність дій Державної податкової служби України щодо неприйняття до реєстрації податкових накладних ТОВ Сістемтехнотрейд № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 16.01.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За вимогами пункту 19-20 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Суд наголошує, що Законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну в ЄРПН.

Практика Європейського суду свідчить, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Суд зазначає, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень.

Отже, відмова в задоволені позовних вимог щодо зобов`язання прийняти та зареєструвати зазначений електронний документ у Єдиному реєстрі податкових накладних у день їх фактичного отримання, може призвести до порушення строків їх реєстрації та необґрунтованого застосування до позивача штрафу.

Таким чином, суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог і в цій частині.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, прийнято без врахування висновків Верховного суду та не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому його постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає такі суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з вищевикладених мотивів, а апеляційна скарга підлягає задоволенню

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені згідно статті 139 КАС України, а тому сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню, що стягується за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістемтехнотрейд" - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 р. у справі № 200/5411/24- скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістемтехнотрейд" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 4/26-15-04-16-14 від 17.01.2024 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістемтехнотрейд" .

Зобов`язати Державну податкову службу України поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістемтехнотрейд" платником податку на додану вартість з 01.05.2018 (дати отримання свідоцтва платника податку на додану вартість) шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість з збереженням індивідуального податкового номера 41588054.

Зобов`язати Державну податкову службу України поновити облікові дані, записи та стан рахунків інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістемтехнотрейд" в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні - до прийняття рішення № 4/26-15-04-16-14 від 17.01.2024 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "Сістемтехнотрейд" № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 16.01.2024, днем фактично подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістемтехнотрейд» судовий збір у сумі 7 570 грн.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістемтехнотрейд» судовий збір у сумі 7 570 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 02 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач : Е.Г. Казначеєв

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко