Справа № 380/2831/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2831/24 пров. № А/857/26002/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №380/2831/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Потабенко В. А.,

дата ухвалення рішення 03 вересня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 13 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» звернулося в суд з позовом до відповідача Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 26 жовтня 2023 року №2369/Ж10/31-00-07-02-01-25, прийняте ЦМУ ДПС по роботі з ВПП; від 26 жовтня 2023 року №2370/Ж10/31-00-07-02-01-25, прийняте ЦМУ ДПС по роботі з ВПП; від 26 жовтня 2023 року №2371/Ж10/31-00-07-02-01-25, прийняте ЦМУ ДПС по роботі з ВПП; від 09 січня 2024 року №50/Ж10/31-00-07-02-02-25, прийняте ЦМУ ДПС по роботі з ВПП.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2369/Ж10/31-00-07-02-01-25, прийняте Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2370/Ж10/31-00-07-02-01-25, прийняте Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків. Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2371/Ж10/31-00-07-02-01-25, прийняте Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09 січня 2024 року №50/Ж10/31-00-07-02-02-25, прийняте Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідачем на підставі наказу від 11 вересня 2023 року №358/Ж1 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БНК-Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2022 року, травень 2023 року. Під час перевірки встановлено порушення ТОВ «БНК-Україна»: п.184.7 ст.184 п.185.1 ст.185, п.198.1 ст.198, п.200.1. ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 136538154 грн, у тому числі: за лютий 2022 року у розмірі 130360754 грн, за травень 2023 року у розмірі 6177400 грн; п.49.2 ст.203.1. ст.203 ПК України відсутність подання податкової звітності за лютий 2022 року, травень 2023 року; п.201.10 ст.201 ПК України в частині відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 6177400 грн за травень 2023 року; ст.73 ПК України, а саме: неподання документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу. Вказує, що за результатами перевірки складено акт перевірки від 05 жовтня 2023 року №2312/Ж5/31-00-07-02-01/36949031 та на підставі висновків акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення: від 26 жовтня 2023 року №2369/Ж10/31-00-07-02-01-25, №2370/Ж10/31-00-07-02-01-25, №2371/Ж10/31-00-07-02-01-25, №2372/Ж10/31-00-07-02-01-25. При цьому, рішенням ДПС України від 04 січня 2024 року №198/6/99-00- 06-01-02-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2372/ Ж10/31-00-07-02-01-25, у частині застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 340 грн, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2369/Ж10/31-00-07-02-01-25, 2370/ Ж10/31-00-07-02-01-25, 2371/Ж10/31-00-07-02-01-25 залишено без змін. На підставі висновків акта перевірки та згідно з рішенням ДПС України від 04 січня 2024 року №198/6/99-00-06-01-02-06 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 09 січня 2024 року №50/Ж10/31-00-07-02-02-25, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 340,00 грн. Наголошує, що під час здійснення перевірки на податкову адресу позивача надіслано запит №8610/6/31-00- 07-02-01 від 09 серпня 2023 року про надання пояснень та документального підтвердження щодо заниження податкового зобов`язання з ПДВ за лютий 2022 року та травень 2023 року та на вищезазначений запит Арбітражним керуючим Ковалем В.В. надано пояснення №01-27/914/2450/22/273 від 25 серпня 2023 року, в яких ТОВ «БНК-Україна» повідомляло про вилучення документів господарської діяльності за період 2011-2022 роки ГУ НП в м. Києві. Таким чином, вирішуючи питання про місце проведення перевірки, контролюючим органом враховано пояснення ТОВ «БНК-Україна», в яких останнім зазначено про вилучення ГУ НП в м. Києві документів господарської діяльності за період 2011-2022 роки. Вказує, що проведення контролюючим органом перевірки не за місцем знаходження ТОВ «БНК-УКРАЇНА», а за місцезнаходженням вилучених документів жодним чином не вплинуло на правильність висновків контролюючого органу, зроблених в акті перевірки, оскільки станом на час проведення перевірки у позивача були відсутні будь-які документи за період діяльності 2011-2022 роки. Звертає увагу на те, що не всі процедурні порушення допущені під час призначення та/або проведення перевірки (доведені платником під час судового розгляду справи належними, допустимими та достатніми доказами) є підставою для скасування прийнятого за результатами перевірки рішення контролюючого органу. Покликається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що відповідачем було прийнято Наказ №358/Ж1 від 11 вересня 2023 року, відповідно до п.1 якого вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача за місцезнаходженням вилучених документів, а саме: на вул. Ярославська,20, м. Київ, 04071 з 13 вересня 2023 року, тривалістю 15 робочих днів. При цьому, доказів щодо проведення відповідачем документальної позапланової перевірки ТОВ «БНК-Україна» та доказів допуску контролюючого органу до її проведення на підставі спірного наказу матеріли справи не містять, а тому цей наказ, як акт індивідуальної дії, не реалізовано його застосуванням, у зв`язку з чим його оскарження є належним та ефективним способом захисту права платника податків. Щодо проведення податкової перевірки за відсутності первинних документів у платника податків, що вилучені в рамках кримінального провадження Верховний Суд у своїх у постановах, зокрема, але не виключно, від 19 березня 2021 року у справі №П/811/936/17, від 10 квітня 2020 року у справі №804/129/18, від 06 серпня 2019 року у справі №2340/4818/18 дійшов висновку про те, що підтверджене належним чином вилучення первинних документів правоохоронними органами у платника податків не прирівнюється до відсутності документів, як підстави для того, щоб перевірка була проведена, виходячи тільки з податкової інформації, яка є в розпорядженні контролюючого органу. У такому разі терміни проведення перевірки, незалежно від того, чи вона розпочалася, переносяться до дати отримання копій витребуваних документів або забезпечення доступу до них. Тобто, чинне податкове законодавство передбачає спеціальний порядок отримання копій документів від правоохоронних органів під час проведення перевірки та не передбачає визначення місцем перевірки місцезнаходження органу досудового розслідування. Крім того, вказує, що протиправність наказу про призначення та проведення контролюючим органом перевірки є достатньою підставою для висновку про протиправність прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, що зумовлює відсутність необхідності перевірки порушення податкового законодавства по суті як підстави для нарахування суми грошового зобов`язання (штрафних (фінансових) санкцій). Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача Залевська І. В. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання 19 березня 2025 року не з`явився, при цьому, 12 березня 2024 року у судовому засіданні у режимі відеоконференції представник надав пояснення, підтримав доводи апеляційної скарги і зазначив, що висновки суду першої інстанції є неправильними та необґрунтованими; за вказаних обставин суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника апелянта за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Господарського суду Львівської області від 24 травня 2023 року у справі №914/2450/22 ТзОВ «БНК-Україна» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається із матеріалів справи, у відповідь на запит відповідача №8610/6/31-00-07-02-01 від 09 серпня 2023 року позивачем відправлено лист (вих. №01-27/914/2450/22/273) від 25 серпня 2023 року, в якому надані письмові пояснення. Зокрема, позивач повідомив контролюючий орган про вилучення документів господарської діяльності за період 2011-2022 роки Головним управлінням Національної поліції в м. Києві.

У зв`язку з вилученням документів господарської діяльності контролюючим органом надіслано лист щодо надання доступу до вилучених первинних документів на адресу Головного управління Національної поліції у м. Києві, у відповідь на який повідомлено, що первинні документи щодо реалізації та придбання товарів (послуг, робіт) за лютий 2022 відсутні. За даним фактом складено відповідний акт огляду №412/Ж6/31-00-07-02-01-21 від 14 вересня 2023 року.

Контролюючим органом на адресу позивача направлено запит №9856/6/31-00-07-02-01 від 20 вересня 2023 року, яким повідомлено про відсутність серед вилучених документів господарської діяльності за лютий 2022 року та запропоновано повторно надати запитувані документи у термін до 02 жовтня 2023 року.

Одночасно, у період з 13 вересня 2023 року по 03 жовтня 2023 року працівниками Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проводилася документальна позапланова перевірка ТзОВ «БНК-Україна» () з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2022 року, травень 2023 року, за результатами якої складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «БНК-Україна» №2312/Ж5/31-00-07-02-01/36949031 від 05 жовтня 2023 року.

У ході проведення перевірки контролюючим органом повідомлено про необхідність надати письмові пояснення та копії підтверджуючих документів щодо заниження податкових зобов`язань з ПДВ по товарах, необоротних активах, які не використані в господарській діяльності ТзОВ «БНК-Україна» після анулювання свідоцтва платника ПДВ.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року: №2369/Ж10/31-00-07-02-01-25, №2370/Ж10/31-00-07-02-01-25, №2371/Ж10/31-00-07-02-01-25.

За наслідками адміністративного оскарження до Державної податкової служби України, останньою прийнято рішення про результати розгляду скарги від 04 січня 2024 №198/6/99-00-06-01-02-06, яким частково задоволено скаргу ТзОВ «БНК-Україна» та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2372/Ж10/31-00-07-02-01-25 в частині застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 340 грн. Всі інші податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Після скасування податкового повідомлення-рішення №2372/Ж10/31-00-07-02-01-25 відповідачем 09 січня 2024 винесено податкове повідомлення-рішення №50/Ж10/31-00-07-02-02-25, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 340 грн

Позивач вважає, що проведення перевірки відбулося без дослідження первинних документів, з порушенням порядку проведення такої перевірки і, не погоджуючись із прийнятими контролюючим органом оскаржуваними повідомленнями-рішеннями, звернувся з цим позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції враховуючи висновки Верховного Суду дійшов висновку про те, що протиправність наказу про призначення та проведення контролюючим органом перевірки є достатньою підставою для визнання протиправними прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, що зумовлює відсутність необхідності перевірки порушення податкового законодавства по суті як підстави для нарахування суми грошового зобов`язання (штрафних (фінансових) санкцій).

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.75.1.2. п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 ст.78 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За змістом п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Документальна позапланова перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної позапланової перевірки.

З системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БНК-Україна» () з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на додану вартість за лютий 2022 року, травень 2023 року.

Перевірка проведено на підставі наказу від 11 вересня 2023 року №358/Ж1 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ БНК-Україна () з 13 вересня 2023 року по 03 жовтня 2023 року.

Під час перевірки встановлено порушення ТОВ «БНК-Україна»: п.184.7 ст.184 п.185.1 ст.185, п.198.1 ст.198, п.200.1. ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 136538154 грн, у тому числі: за лютий 2022 року у розмірі 130360754 грн, за травень 2023 року у розмірі 6177 400 грн; п.49.2 ст.203.1. ст.203 ПК України відсутність подання податкової звітності за лютий 2022 року, травень 2023 року; п.201.10 ст.201 ПК України в частині відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 6177400 грн за травень 2023 року; ст.73 ПК України, а саме: неподання документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 05 жовтня 2023 року №2312 /Ж5/31-00- 07-02-01/36949031. На підставі висновків акта перевірки Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято наступні податкові повідомлення рішення:

від 26 жовтня 2023 року №2369/Ж10/31-00-07-02-01-25, яким застосовано штрафні санкції за неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу у сумі 6700 грн;

від 26 жовтня 2023 року №2370/Ж10/31-00-07-02-01-25, яким застосовано штрафні санкції за не зареєстровані податкові накладні у сумі 3088700 грн;

від 26 жовтня 2023 року №2371/Ж10/31-00-07-02-01-25 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 136 538 154 грн та застосовано штрафні санкції на 34134538,50 грн;

від 26 жовтня 2023 року №2372/Ж10/31-00-07-02-01-25, яким застосовано штрафні санкції за неподання податкової звітності у сумі 680 грн.

При цьому, рішенням ДПС України від 04 січня 2024 року №198/6/99-00- 06-01-02-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2372/ Ж10/31-00-07-02-01-25, у частині застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 340 грн, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення рішення від 26 жовтня 2023 року №2369/Ж10/31-00-07-02-01-25, 2370/ Ж10/31-00-07-02-01-25, 2371/Ж10/31-00-07-02-01-25 залишено без змін. Таким чином, ДПС України зменшено штрафні санкції у податковому повідомлення-рішення від 26 жовтня 2023 року №2372/Ж10/31-00-07-02-01-25 до суми 340 грн, замість 680 грн.

На підставі висновків акта перевірки та згідно з рішенням ДПС України від 04 січня 2024 року №198/6/99-00-06-01-02-06 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 09 січня 2024 №50/Ж10/31-00-07-02-02-25, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 340 грн.

Таким чином, з наведених вище обставин вбачається, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатами проведеної документальної позапланової перевірки, яка була проведена на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11 вересня 2023 року №358/Ж1 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ БНК-Україна ().

При цьому, вважаючи наказ №358/Ж1 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ БНК-Україна () протиправним, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі №380/21814/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року, визнано протиправним та скасовано наказ Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БНК-Україна» ()» №358/Ж1 від 11 вересня 2023 року.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, скасовуючи наказ Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БНК-Україна» ()» №358/Ж1 від 11 вересня 2023 року виходив з того, що відповідач всупереч пп.75.1.2. п.75.1 ст.75 ПК України безпідставно призначив проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ БНК-Україна за місцезнаходженням вилучених документів: вул. Ярославська, 20 м. Київ, 04071, а не за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності такого платника. Суди звернули увагу на те, що у податковому законодавстві відсутня норма, яка встановлює право податкового органу проводити документальну виїзну перевірку за місцем знаходження органу досудового розслідування, в якому знаходяться вилучені документи платника податків. Крім того, питання проведення податкової перевірки за відсутності первинних документів у платника податків, що вилучені в рамках кримінального провадження також неодноразово аналізував Верховний Суд у постановах від 19 березня 2021 року у справі №П/811/936/17, від 10 квітня 2020 року у справі №804/129/18, від 06 серпня 2019 року у справі №2340/4818/18, і дійшов висновку про те, що підтверджене належним чином вилучення первинних документів правоохоронними органами у платника податків не прирівнюється до відсутності документів, як підстави для того, щоб перевірка була проведена, виходячи тільки з податкової інформації, яка є в розпорядженні контролюючого органу. У такому разі терміни проведення перевірки, незалежно від того, чи вона розпочалася, переносяться до дати отримання копій витребуваних документів або забезпечення доступу до них. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, зокрема, права платника, гарантованого п.п17.1.6. п.17.1 ст.17 ПК України бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, суди констатували, що призначення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України та пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

При цьому, така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Так, з метою дотримання балансу публічних і приватних інтересів нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки. Порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При цьому, здійснюючи аналіз покликань апелянта на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про підставність скасування спірних податкових повідомлень-рішень у зв`язку зі скасування наказу про проведення перевірки, не суперечать такому висновку Великої Палати Верховного Суду, зокрема, з тих підстав, що у вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок.

Разом з тим, постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки.

Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 підтримала усталену в судовій практиці позицію, що нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Колегія суддів зазначає, що у цій справі застосовними є і висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлена у судовому порядку протиправність наказу про призначення та проведення контролюючим органом первинної перевірки є достатньою підставою для висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами такої перевірки і це є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, що зумовлює відсутність необхідності перевірки інших доводів сторін у цій справі.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №380/2831/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 31 березня 2025 року.