Справа № 380/162/25
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 рокусправа № 380/162/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить :

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області №84 від 23.12.2024;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3732-ХІІ та розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIIІ з врахуванням довідок №595 та №596 від 12.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих управлінням молоді та спорту Львівської обласної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримую пенсію по інвалідності з 05.11.2013 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 18.12.2024 звернулась до територіального управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.12.2024 №84 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3732-ХІІ та розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIIІ.

Позивач зазначає, що стаж її роботи на посадах державного службовця становить понад 25 років, який дає їй право на призначення пенсії державного службовця. Стверджує, що відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VIII такий стаж має бути зараховано до стажу державної служби за періоди роботи до набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII. Вважає рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Для відновлення порушеного права звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.01.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечує повністю. Зазначає, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону № 1058 з 05.11.2013.

18.12.2024 позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889) складає 10 років 10 місяців 7 днів. На дату звернення позивача із заявою від 18.12.2024 йому виповнилось 51 рік. Тобто, норма п.п.10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 чітко передбачає право особи на вихід на пенсію відповідно до Закону №889 після досягнення пенсійного віку. Необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до вищевказаної статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст, 28 Закону № 1058. Отже, керуючись вищенаведеним, права на переведення на пенсію відповідно до Закону №889 позивач не має у зв`язку з не досягненням пенсійного віку 60 років.

Головним управління 23.12.2024 винесено рішення про відмову в переведенні позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу в зв`язку з тим, що пенсії по інвалідності призначаються за нормами ст. 90 Закону № 889 та Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 № 622. Законом № 889 не передбачено призначення пенсії по інвалідності.

Позивач не має права на пенсію державного службовця, оскільки: 1. Законом № 889 призначення пенсії по інвалідності не передбачено. 2. На дату звернення (18.12.2024) позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058 (60 років). Отже, для призначення/переведені(перерахунку) позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу підстав немає, тому права позивача не були порушені жодним чином, Головне управління діяло вчасно і послідовно в межах наданих законом повноважень.

Позивач надає довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та просить здійснити переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889 з урахуванням наданих довідок. Проте, позивач не отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 і не здійснює перехід на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, відповідно для врахування наданих позивачем довідок немає законних підстав.

Позивачем подано відповідь на відзив.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з довідкою до акта медико-соціальною експертною комісією серії 10ААБ №158445 від 12.11.2013 позивачу встановлено другу групу інвалідності.

Позивач 18.12.2024 звернулась до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою, у якій просила перевести її з пенсії по Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію по Закону України Про державну службу як інваліда ІІ групи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення від 23.12.2024 №84, яким повідомило про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу.

Зі змісту рішення встановлено, що у ОСОБА_1 на дату набрання чинності Законом №889 10 років 10 місяців 7 днів стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, право на пенсію за віком відповідно до Закону №889 набуде після досягнення віку 60 років. Законом №889 не передбачено призначення пенсії по інвалідності, в переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу.

Не погодившись із позицією та рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно п. 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Суд встановив, що трудовий стаж позивачки на державній службі станом на 01.05.2016 стаж державної служби складав 15 років 5 місяців 24 дні, вона є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААБ №158445, виданою 12.11.2013.

Таким чином, оскільки позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016 більше як 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд доходить висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Стосовно доводів відповідача, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положень Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у цьому випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж, суд враховує правові висновки Великої Палата Верховного Суду, висловлені у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18.

Так, Велика Палата Верховного Суду вважає вищевказані доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган Пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення державних службовців, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що існують підстави для скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 квітня 2018 року.

Висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у переведенні позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону № 1058 на пенсію державного службовця, у зв`язку із чим для належного захисту порушеного права позивачки суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 84 від 23.12.2024.

Також суд зазначає, відповідно до п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок 22-1), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах призначення і нарахування пенсії позивачки має здійснити Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, а виплату пенсії буде здійснювати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області за місцем проживання позивачки.

Суд враховує спосіб захисту порушеного права, обраний Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та вважає за доцільне зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування позивачці з 18.12.2024 (дата звернення позивачки із заявою про перехід на пенсію державного службовця, яку розглядав відповідач) пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII з урахуванням довідок №595 та №596 від 12.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих управлінням молоді та спорту Львівської обласної державної адміністрації.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, відтак підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.12.2024 №84.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII з 18.12.2024 з урахуванням довідок №595 та №596 від 12.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих управлінням молоді та спорту Львівської обласної державної адміністрації.

Розподіл судового збору не здійснюється.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна