Справа № 460/9821/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/9821/24 пров. № А/857/28086/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Качмара В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом Приватного підприємства «Будіндустріяресурс» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,

суддя у І інстанції Комшелюк Т.О.,

час ухвалення судового рішення не зазначено,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 15 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Приватне підприємство «Будіндустріяресурс» (далі ПП «Будіндустріяресурс») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відділ) про застосування адміністративно-господарського штрафу №064398 від 09.07.2024.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 460/9821/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що належний на праві власності ПП «Будіндустріяресурс» транспортний засіб SCANIA із реєстраційним номером НОМЕР_1 під час провезення перевірки 20.05.2024 перебував на технічному обслуговуванні та ремонті ходової частини у ТОВ "Шимчук". Відтак, позивач на момент здійснення перевірки 20.05.2024 не перебував у статусі перевізника та не здійснював перевезення вантажу. Сам факт перебування у власності ПП «Будіндустріяресурс» транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення вантажу без документів, перелік яких встановлено статтею 48 Закону Про автомобільний транспорт (далі Закон № 2344-III), не є правовою підставою для застосування до позивача адміністративно-господарської санкції.

У апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ПП «Будіндустріяресурс» відмовити.

Свої вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи, приписам профільного законодавства та обґрунтовані доказами, які не були предметом дослідження при ухвалення оспорюваної посанови.

При цьому суд не дослідив товарно-транспортну накладну (далі ТТН) №ХА-3402 від 20.05.2024, відомості якої спростовують перебування транспортного засобу позивача на ремонті.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 20.05.2024 (місце проведення перевірки автодорога Рівненська область, м. Рівне, Луцьке Кільце "АЗС" "ОККО") старшим державним інспектором Відділу на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 17.05.2024 № 015782 було проведено перевірку транспортного засобу марки SCANIA номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію, серія та номер НОМЕР_3 ), що належить ПП "Будіндустріяресурс", за результатами якої складено акт № АР036188 від 20 травня 2024 року.

У ході перевірки було виявлено, що при здійсненні вантажних перевезень перевізник не забезпечив водія тахокартами у період з 03.05.2024 по 06.05.2024, з 17.05.2024по 19.05.2024 або бланком підтвердження діяльності водія, що свідчить про порушення статті 34, 48 Закону № 2344-III.

Водій ОСОБА_1 був ознайомлений з актом перевірки та у поясненнях зазначив «з актом не згідний».

Відтак, постановою Відділу від 09.07.2024 №064398 ПП Будіндустріяресурс було притягнуто до відповідальності за порушення статті 48 Закону № 2344-III, відповідальність за яке передбачена вимогами абзацу 3 частини 1 статті 60 вказаного Закону у вигляді адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

ПП Будіндустріяресурс не погодилося із вказаним рішенням відповідача та звернулося за захистом своїх прав до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно із частиною 1 статті 303 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про неможливість притягнення ПП Будіндустріяресурс до відповідальності оспорюваною постановою Відділу від 09 липня 2024 року №064398, оскільки належний на праві власності позивача транспортний засіб SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 під час провезення перевірки 20 травня 2024 року перебував на технічному обслуговуванні та ремонті ходової частини у ТОВ Шимчук", що підтверджується актом наданих послуг №301 від 21 травня 2024 року. Тому позивач на момент здійснення перевірки 20 травня 2024 року не перебував у статусі перевізника та не здійснював перевезення вантажу.

Водночас фактичні обставини справи, право відповідача на проведення перевірки та накладення на ПП Будіндустріяресурс адміністративно-господарського штрафу, а також дотримання процедури проведення перевірки та ухвалення оспорюваної постанови не позивачем заперечуються.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регламентовано приписами Закону № 2344-III.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку № 1567).

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Згідно із пунктом 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Пунктом 27 Порядку №1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до матеріалів справи підставою для прийняття оспорюваної постанови був висновок відповідача щодо відсутності у водія позивача ОСОБА_1 тахокарт у період з 03.05.2024 по 06.05.2024 та з 17.05.2024 по 19.05.2024 або бланку підтвердження діяльності водія, передбаченого Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі Положення №340).

Відповідно до приписів статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Апеляційний суд наголошує на тому, що 07.09.2005 року Верховною Радою України прийнято Закон України від №2819-ІV «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» (норми якого набрали чинності з 11.10.2005 (далі Закон №2819-ІV), згідно з яким Україна приєдналася до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01.07.1970 в м. Женева.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної у Женеві 01.07.1970 у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Зазначена поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006) у частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху.

Із наведених приписів слідує, що водії зобов`язані надавати інспекторам для контролю реєстраційні листки (тахокарти) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише Бланком підтвердження діяльності.

Бланк підтвердження діяльності є документом, що оформлюється перевізником у разі, коли водій здійснював роботу, не пов`язану із вантажними перевезеннями, із зазначенням періоду та даних водія.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-III.

Так, відповідно до абзацу третього частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Жодних доказів надання під час перевірки тахокарт або бланку підтвердження діяльності водія ОСОБА_1 за період з 03.05.2024 по 06.05.2024 та з 17.05.2024 по 19.05.2024 матеріали справи не містять.

Попри те, на переконання апеляційного суду, законодавством чітко встановив обов`язок водія надати при перевірці відповідному державному органу тахокарти у визначеній кількості (29 штук), (а також бланки підтвердження діяльності в разі відсутності тахокарт), а перевізника забезпечити їх наявність у водія.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апелянта про те, що контроль за дотриманням робочого часу і часу відпочинку здійснюється саме щодо водія, який на момент проведення перевірки здійснює вантажне перевезення, а не щодо транспортного засобу, яким він керував.

Водночас апеляційний суд критично оцінює доводи позивача про перебування транспортного засобу позивача SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час провезення перевірки 20.05.2024 на ремонті у ТОВ «Шимчук» з 01.05.2024 по 20.05.2024 включно, оскільки під час проведення перевірки працівникам відповідача водієм позивача була надана ТТН №ХА-3402 від 20.05.2024, у якій автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником зазначено ПП «Будіндустріяресурс», у графі «автомобіль» зазначено SCANIA R420 LB6X2HLA д.н.з. НОМЕР_1 , у графі «водій» ОСОБА_1 , що свідчить про здійснення вантажного перевезення.

Водій ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях не зазначав про те, що вказаний транспортний засіб не здійснює перевезень і перебуває на ремонті.

Окрім того, апелянт доречно звернув увагу на висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 14.12.2023 у справі № 340/5660/22, відповідно до яких основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Тому надані суду першої інстанції документи на підтвердження ремонту транспортного засобу позивача не можуть слугувати для обґрунтування протиправності оспорюваної постанови відповідача, оскільки таким не надавалася оцінка ані під час рейдової перевірки, ані під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Підсумовуючи наведене, за встановлених фактичних обставин та наведеного правового регулювання, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо протиправності оспорюваної постанови відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №064398 від 09.07.2024.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ПП "Будіндустріяресурс" відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 460/9821/24 та у задоволенні позову Приватного підприємства «Будіндустріяресурс» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді В. Я. Качмар
Н. М. Судова-Хомюк