Справа № 500/3291/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3291/24 пров. № А/857/19080/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року, прийняте суддею Чепенюк О.В. у місті Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови призначити пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ); зобов`язання призначити позивачу з 26.10.2022 пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ з урахуванням вислуги - 21 рік 03 місяці 01 день.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 позов задоволено частково: визнано протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ; зобов`язано призначити з 08.02.2023 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд врахував те, що на момент звільнення позивача зі служби (30.04.2013) пунктом 3 Порядку №393 було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у пільговому обчисленні.

Суд також врахував, що право на пенсійне забезпечення на умовах, визначених Законом № 2262-ХІІ, серед інших категорій осіб, мають громадяни, які перебували на службі в органах внутрішніх справ. Так, працівник органу внутрішніх справ, який звільнився зі служби у період з 01 жовтня 2012 по 30 вересня 2013, реалізує своє право на призначення пенсії за вислугу років, якщо станом на день звільнення його календарна вислуга років становила 21 календарний рік і більше.

Із подання від 28.03.2024 за №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.04.2013 (дату звільнення зі служби) для призначення пенсії складає - 21 рік 03 місяці 01 день.

Щодо дати, з якої необхідно призначити пенсію, то суд, враховуючи положення статті 50 Закону № 2262-ХІІ прийшов до висновку, що пенсію має бути призначено з 08.02.2023 (тобто за 12 місяців перед зверненням за пенсією 08.02.2024), а не з 26.10.2022, як просить позивач у позовній заяві.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Одночасно статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

При цьому, жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами.

Вислуга років позивача станом на 30.04.2013 (дата звільнення в запас) та відповідно до розрахунку, поданого ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області», складає 20 календарних років.

Виходячи з зазначених підстав для призначення пенсії позивачу за вислугу років немає, по причині відсутності необхідної вислуги років.

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до наказу УМВС України в Тернопільській області від 30.04.2013 № 97-о/с звільнений з посади старшого державтоінспектора ВДАІ МГБ Заліщицького РВ УМВС України в Тернопільській області.

Позивач 26.10.2022 звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області» з заявою про призначення пенсії, в якій просив підготувати подання про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, яке направити до ГУ ПФУ в Тернопільській області. Однак позивачу відмовлено в оформлені та направлені документів для призначення пенсії за вислугу років до органів Пенсійного фонду України.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі №500/1801/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023, позов задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Тернопільській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити документи та підготувати подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, направити такі документи та подання до ГУ ПФУ в Тернопільській області (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112092029).

На виконання вказаного рішення суду Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України оформлено подання від 28.03.2024 №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років, яке разом із заявою та іншими документами надіслано до ГУ ПФУ в Тернопільській області (а.с.6, 7).

З подання вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.04.2013 для призначення пенсії складає - 21 рік 03 місяці 01 день, в тому числі: календарна вислуга років - 20 років 09 місяців 17 днів та служба в пільговому обчисленні - 00 років 05 місяців 14 днів (а.с.7).

Розглянувши подання від 28.03.2024 №1540 про призначення пенсії, ГУ ПФУ в Тернопільській області у листі від 25.04.2024 повідомило позивача, що відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається, зокрема, пункт «а»: якщо особи звільнені зі служби з 1 жовтня 2012 по 30 вересня 2013 і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.

Вислуга років станом на 30.04.2013 (дата звільнення в запас) та відповідно до розрахунку, поданого Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області», складає 20 календарних років.

Виходячи з зазначеного, підстав для призначення пенсії за вислугу років немає, по причині відсутності необхідної вислуги років (а.с.4-5).

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом №2262-ХІІ.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закон № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано, зокрема, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із вищезазначеним Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів звертає увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення їм пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 у справі №537/1980/16-а.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2012 по 30 вересня 2013 і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.

Згідно із частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі як і раніше - Порядок №393, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 3 березня 2021 (справа №805/3923/18-а) відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 березня, 19 вересня 2018 (справи №№295/6301/17, №725/1959/17, відповідно) і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Зазначене вище правове регулювання та висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дають змогу дійти висновку, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 квітня 2021 у справі №480/4241/18.

Окрім цього, за наслідками розгляду справи №480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні правові висновки:

1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду у справі №480/4241/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, покликання апелянта на те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років є помилковим, адже цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини

Як зазначено судом вище, із подання від 28.03.2024 №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.04.2013 (дату звільнення зі служби) для призначення пенсії складає - 21 рік 03 місяці 01 день, в тому числі: календарна вислуга років - 20 років 09 місяців 17 днів та служба в пільговому обчисленні - 00 років 05 місяців 14 днів (а.с.7).Ураховуючи правові висновки, наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 3 березня 2021 у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 у справі №480/4241/18, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для оформлення відповідачем всіх необхідних документів для призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Крім того, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі №500/1801/23, яке набрало законної сили, встановлено, що вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ на день звільнення зі служби становила 21 календарний рік і більше, тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

З приводу дати, з якої необхідно призначити пенсію, то відповідно до ст. 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом, до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Із матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення суду Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України оформлено подання від 28.03.2024 за №1540 про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Подання разом із заявою позивача від 08.02.2024 та іншими документами надіслано до ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 28.03.2024 № 4953-2024 (а.с.6).

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що пенсію позивачу має бути призначено з 08.02.2023 (тобто за 12 місяців перед зверненням за пенсією 08.02.2024), що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.04.2024 у справі №140/11144/23.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі №500/3291/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар