Справа № 204/5407/24
Суддя: Потоцька С. С.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/5407/24
Провадження № 2-а/932/206/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого - судді Потоцької С.С., за участю секретаря судового засідання- Карапиш А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 28.03.2024 серія ЕНА № 1762917 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 122 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.03.2024 відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вказує, що у постанові від 28.03.2024 зазначено, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 рух по смугах (рух з правої смуги праворуч), а саме водій проїхав прямо, чим порушив п. 8.4 г ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 122 КУпАП.

Позивач заперечує вчинення адміністративного правопорушення, зазначає, що на перехресті відсутній знак 5.16, крім того, відеофіксація правопорушення не здійснювалась, інспектор при винесенні постанови не розібрався у ситуації.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2024 справа передана за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою від 18.10.2024 відкрито провадження у справі, призначені судові засідання.

Відповідач- Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відзиві на позов вказав, що постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, а позивач вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене частиною першою ст. 122 КУпАП. Також відповідач зазначає, що наявність дорожнього знаку 5.16 спростовується фактичними загальновідомими обставинами організації дорожнього руху на вказаній ділянці. Так, дорожній рух на ділянці дороги по пр. Лесі Українки перед перехрестям з вул. Степана Бандери організовано наступним чином: - дорога має дві смуги для руху з дорожньою розміткою 1.18, що показує дозволені напрямки руху по смугах на перехресті: з лівої смуги дозволяється рух прямо і ліворуч, з правої тільки праворуч; - перед перехрестям встановлено дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них: з лівої смуги дозволяється рух прямо і ліворуч, з правої тільки праворуч; - також перед перехрестям встановлено світлофор з вертикальним розташуванням сигналів, який на рівні сигналу зеленого кольору має додаткову секцію з сигналом у вигляді зеленої стрілки на чорному фоні, що у разі його увімкнення дозволяє рух з правої смуги тільки праворуч на вул. Степана Бандери. При цьому основний сигнал зеленого кольору такого світлофору також виповнено у вигляді стрілок на чорному фоні, що у разі його увімкнення дозволяють рух прямо та ліворуч.. Крім того, навіть теоретична відсутність цього дорожнього знаку не вплинула би на організацію дорожнього руху на цій ділянці дороги, оскільки є дорожня розмітка. Просить залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Позивач надав письмові пояснення та вказав, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту вчинення ним правопорушення. У судовому засіданні 05.03.2025 позивач підтримав позовні вимоги, у поясненнях вказав, що поїхав на зелений сигнал світлофору прямо, що дозволяється правилами дорожнього руху, просив позов задовольнити.

У судове засідання, призначене на 26.03.2025 позивач не з`явився, повідомлений належним чином. Відповідач не з`явися, повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України через неявку у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши позивача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 28.03.2024 інспектором УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Касьяновим Л.Л. винесено постанову серії ЕНА № 1762917 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 6).

У постанові від 28.03.2024 зазначено, що 28.03.2024 о 09:24 у м. Дніпро пр. Л. Українки, 6, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Tourneo НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 рух по смугах (рух з правої смуги на право), а саме: водій поїхав прямо, чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР, порушення вимог інформаційно- вказівних знаків.

Постановою від 28.03.2024 позивач притягнений до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 122 КУпАП та накладений штраф у розмірі 340 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 245 КУАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками ( п. 8.1 ПДР України).

Згідно з п. 11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту (п. 8.2-1 ПДР України).

Згідно із розділом 33 ПДР дорожні знаки є: попереджувальні; знаки пріоритету; заборонні; наказові; інформаційно-вказівні; знаки сервісу; таблички до дорожніх знаків.

Пунктом 8.4 ґ) ПДР встановлено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно із розділом 33 ПДР інформаційно-вказівний знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. Правил дорожнього руху).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач категорично заперечує факт порушення вимог ПДР України та зазначає, що знак 5.16 відсутній на зазначеному перехресті.

На підтвердження правомірності постанови відповідач надав фото щодо встановлення дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» по пр. Лесі Українки перед перехрестям з вул. Степана Бандери .

Суд вважає цей доказ неналежним з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Згідно з вимогами пункту 8.2.1. Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Згідно з вимогам Державного стандарту ДСТУ 4100:2021 Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування (далі - ДСТУ 4100:2021): Форма, колір, розмір та інші технічні характеристики дорожніх знаків визначені Державним стандартом. ДСТУ 4100:2021 встановлює правила застосування дорожніх знаків. Згідно з пунктом 14.1.1 4100:2021: «Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити в певні сезони року (сніг, винос бруду на проїзну частину тощо) або не можна негайно відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Види знаків, їхню кількість, місце встановлення визначають у проектах (схемах) ОДР, розроблених і затверджених у встановленому порядку згідно з ДСТУ 8752, а в зоні проведення дорожніх робіт - згідно з ДСТУ 8749.

Тобто, встановлення дорожнього знаку визначається у проектах (схемах) ОДР, розроблених і затверджених у встановленому порядку згідно з ДСТУ 8752.

Суд зазначає, що з наданих фото неможливо встановити дату та місце зйомки. Відеозапис з місця події не долучений до матеріалів справи. Суд відхиляє доводи відповідача щодо відомої організації руху на цій ділянці дороги, оскільки це не є загальновідомою обставиною у розумінні ст. 78 КАС України.

Крім того, стосовно доводів відповідача щодо порушення вимог дорожньої розмітки суд зазначає, що у постанові від 28.03.2024 позивачу інкримінується порушення вимог дорожнього знаку 5.16. Тому посилання відповідача на порушення позивачем і вимог дорожньої розмітки, відхиляються судом.

Інших доказів на підтвердження встановлення дорожнього знаку 5.16 по пр. Лесі Українки перед перехрестям з вул. Степана Бандери відповідачем не надано.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки за правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Опис адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, відповідачем не надано жодних доказів на спростування доводів позивача щодо незаконності постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного процесуального законодавства покладено на відповідача.

Суд вважає, що обвинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень в постанові, тобто в своєму рішенні, про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ( ст. 7 КУпАП).

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип "поза розумним сумнівом", сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини", п. 282).

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в постанові про адміністративне правопорушення, у зв`язку з тим, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.03.2024, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно із частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за подачу цього позову сплачений судовий збір у сумі 605, 50 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 121, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття справи -задовольнити.

Скасувати постанову від 28.03.2024 серія ЕАТ № 1762917 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 122 КУпАП.

Закрити адміністративну справу від 28.03.2024 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за частиною першою ст. 122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНКОПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, площа Троїцька, будинок 2-А) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса м. Дніпро, вул. Катерини Мессарош, 74/2

Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, площа

Суддя С.С.Потоцька