Справа № 380/2422/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2422/24 пров. № А/857/22730/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року (ухвалене у порядку письмового провадження у м. Львів суддею Коморним О.І.) в адміністративній справі № 380/2422/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у виплаті пенсії в розмірі 130 410,09 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 130 410,09 (сто тридцять тисяч чотириста десять, нуль дев`ять) грн, що підлягала виплаті чоловіку ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем на виконання вказаного рішення суду здійснило з 01.12.2019 перерахунок пенсії покійного ОСОБА_2 . Вказує, що на запит нотаріуса, від відповідача поступила відповідь за № 1300-5505-8/162032 від 08.11.2023, з якої випливає, що недоотримана за життя чоловіком пенсія за вислугу років до складу спадщини не входить.

11.10.2023 відповідно до вимог ст. 61 Закону України № 2262-ХІІ повторно звернулася із заявою до відповідача та просила виплатити пенсію нині покійного чоловіка ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю. На заяву відповідач своїм листом від 25.10.2023 відмовив у проведенні виплати недоодержаної пенсії чоловіка, покликаючись на те, що обчислену на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/13921/22 пенсію ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 буде виплачено за умови покладення такого зобов`язання судом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що виплата пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, який одержував пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, регулюється статтею 61 Закону, відповідно до якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Вважає, що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Рішеннями Львівського окружного адміністративного суду зобов`язано провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 , з урахуванням раніше виплачених сум, а не виплатити конкретну суму. Згідно зі ст. 61 Закону-2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Позивачка, зазначає, що з відповіді від 08.11.2023 № 1300-5505-8/162032 видно, на її думку, що відповідач відмовив у виплаті недоотриманої пенсії.

Водночас, у відповіді нотаріусу Головним управлінням зазначено таке «пенсія за липень 2023 року , що належала ОСОБА_2 , перерахована у філію - Львівське обласне управління AT «Ощадбанк». Враховуючи зазначене, недотримана пенсія ОСОБА_2 відсутня.

Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області із заявою стосовно отримання недоотриманої пенсії чоловіка 11.10.2023.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області у листі від 25.10.2023 вказує: « ОСОБА_2 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/13921/22, проведено відповідний перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Доплату, обчислену ОСОБА_2 на виконання судових рішень, ви зможете отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати вам пенсії, яка була нарахована померлому».

Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області на запит нотаріуса у листі від 08.11.2023 вказує, що пенсія за липень 2023 року, що належала ОСОБА_2 , перерахована у філію - Львівське обласне управління AT «Ощадбанк».

Враховуючи зазначене, недотримана пенсія ОСОБА_2 відсутня. Окрім того, зазначалось, що доплата до пенсії, як обчислена на виконання судового рішення, не включається до складу спадщини.

Позивачка не погоджуючись з діями відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як дружина померлого пенсіонера ОСОБА_2 , яка звернулася до пенсійного органу за відповідними виплатами не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера, має право на одержання суми пенсії, яка підлягала виплаті померлому пенсіонерові з числа військовослужбовців, але не була виплачена пенсійним органом останньому у зв`язку з його смертю, в порядку статті 61 Закону № 2262-XII.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.

Протягом 6 місяців після смерті пенсіонера нараховані та недоотримані ним суми пенсії виплачуються органом Пенсійного фонду за зверненням осіб, зазначених у статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у порядку, встановленому цією нормою.

Згідно абзацу третього пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402, передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для отримання пенсійних виплат, недоотриманих померлим пенсіонером, зокрема і тих, що нараховані на виконання рішення суду, що набрало законної сили, в порядку статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, не пізніше 6 місяців після смерті подають до органу Пенсійного фонду документи, передбачені пунктом 4 Порядку № 3-1 та пунктом 2.26 розділу II Порядку № 22-1, перелік яких є вичерпним.

До матеріалів справи позивачка долучила: паспорт серії НОМЕР_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , розрахунок на доплату пенсії ОСОБА_2 в сумі 130 410,09 грн, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , протокол про призначення пенсії в разі втрати годувальника з 02.08.2023, довідку від 24.01.2024 №234 згідно якої разом проживали і були зареєстровані ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_1 .

Відповідачем не доведено, що зазначені документи не відповідають вимогам для пунктом 4 Порядку № 3-1 та пунктом 2.26 розділу II Порядку № 22-1 за своїм змістом та (або) обсягом. Відповідач також не надав докази відсутності у позивачки права на тримання недоотриманих її чоловіком сум пенсії в порядку статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а сформував правовий висновок, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону № 1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, від 16.05.2023 у справі № 420/288/21, від 27.09.2023 у справі № 420/16546/21, від 22.11.2023 у справі №420/1966/19.

Отже, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

У разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок, зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач за життя ОСОБА_2 на виконання рішення суду нарахував йому пенсію з у розмірі 130 410,09 грн. Зазначені пенсійні виплати не отримані пенсіонером у зв`язку зі смертю.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка, як дружина померлого пенсіонера ОСОБА_2 , яка звернулася до пенсійного органу за відповідними виплатами не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера, має право на одержання суми пенсії, яка підлягала виплаті померлому пенсіонерові з числа військовослужбовців, але не була виплачена пенсійним органом останньому у зв`язку з його смертю, в порядку статті 61 Закону № 2262-XII.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року в адміністративній справі № 380/2422/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин