Справа № 520/13521/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р. №520/13521/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України" (вул. Юрія Коцюбинського, буд. 9, м. Київ,04053, ) визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державного закладу «Центральна медико- соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», викладене у протоколі № 19 від 31.01.2024 та у висновку медико-соціальної експертизи № 214/1 від 31.01.2024, яким скасовано рішення Міжрайонної київської медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласного центру медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації № 794 від 19.09.2023 про встановлення ОСОБА_1 II групи інвалідності терміном на 1 рік, загальне захворювання.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 694341 від 20.09.2023 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності через загальне захворювання, дата чергового переогляду 19.09.2024. З висновку медико-соціальної експертної експертизи №214/1 від 08.02.2024, оформленого відповідачем, вбачається, що позивач був заочно достроково оглянутий у зв`язку з досудовим розслідуванням по матеріалах кримінального провадження № 0000867, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 366 КК України. Представник позивача зауважує, що запрошення відповідача № 56-20 (08)-168 від 23.01.2024 на проведення огляду, який мав відбутися 31.01.2024 о 09:30 год, позивач отримав лише 06.02.2024, що підтверджується конвертом та трекінгом з офіційного сайту «Укрпошти», де зазначено, що дане запрошення надійшло і було отримано позивачем вже після дати проведення огляду. Отже, проведений відповідачем 31.01.2024, відбувся без наявності жодної із підстав, передбачених пунктом 22 Положення № 1317, та за неналежного повідомлення позивача про дату та час такого повторного огляду. Отже, рішення відповідача, оформлене висновком медико-соціальної експертизи № 214/1 від 08.02.2024 та на виконання якого позивачу було видано довідку про не визнання інвалідом № 14 від 31.01.2024, яким було скасовано рішення Міжрайонної київської медико- соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласного центру медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 20.09.2023 про встановлення з 19.09.2023 ОСОБА_1 II групи інвалідності терміном на 1 рік, загальне захворювання, є незаконним та протиправним, прийнятим усупереч положенням Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Положенню № 1317 та Інструкції, та таким, що порушує права та законні інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що відповідно до резолютивної частини висновку № 214/1 від 31.01.2024 року рішенням ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України», відповідно до п. 13 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 ОСОБА_1 скасовано 2 групу інвалідності, яка була визначена 20.09.2023р. на 1 рік, з 19.09.2023 року. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 обізнаний, що скасовано II групу інвалідності, члени комісії відповідно до постанови слідчого залучені в якості експертів і за постановою про призначення експертизи в межах кримінального провадження № 0000867 проведена експертиза, про що складено висновок. Так, представник відповідача зауважив, що відповідно до змісту матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_1 у період часу з 11.07.2023 по 25.07.2023 не проходив лікування КНП «Міська клінічна лікарня №8 Харківської міської ради, а саме «Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 5102» від 25.07.2023 щодо проходження стаціонарного лікування ОСОБА_1 містить ознаки підробки. Відповідно до відповіді керівника лікарні, що ґрунтується на підставі записів у відповідні Журнали, де фіксуються обходи лікуючих лікарів, проведені обстеження та визначений діагноз, відповідний звіт на підставі якого відбувається фінансування лікарні, ОСОБА_1 не проходив лікування у визначений період. Враховуючи, що у виписці містяться відомості щодо проходження обстеження 12.07.2023, 21.07.2023р. та ехо обстеження від 21.07.2023р., протокол результатів добового моніторингу артеріального тиску, що вливали на визначення історії захворювання його перебіг та розвиток, що вплинуло на оформлення направлення на МСЕК. Відсутність дійсних вищезазначених обстежень у справі не дає підстав для встановлення групи інвалідності. Наявність підроблених документів та зазначених обстежень, а також відсутність підтвердження шляхом висновків за проведеними обстеженнями наявність у ОСОБА_1 функціональних порушень, не дає підстав для встановлення групи. Відтак, ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» відповідно до повноважень виявивши необґрунтоване встановлення групи інвалідності, підставою для встановлення групи інвалідності була «Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 5102» від 25.07.2023, в якій визначений діагноз та обстеження, відповідно до п. 13 Положення-скасував рішення.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що повторний огляд позивача ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" 31.01.2024 року відбувся без наявності жодної із підстав, передбаченої п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Позивач зазначає, що заяви про повторний огляд він не подавав, заяви від інших осіб в межах змін у стані здоров`я позивача не було, також відсутнє рішення суду про проведення медико- соціальної експертизи, а надходження до ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" доручення СУ ГУ Національної поліції в Харківській області про проведення медико - соціальної експертизи відносно ОСОБА_1 не є підставою для проведення експертного дослідження згідно з Положенням. Позивач також вказує про відсутність направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, яке є обов`язковим згідно п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу. Також зазначає про порушення п. 1.10 Інструкції № 561 медико - соціальна експертиза ДЗ "ЦМСІ К МОЗ України" щодо позивача, оскільки МСЕК проведена без опитування хворого ОСОБА_1 і об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних і а інших методів дослідження усіма членами комісії.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності, у зв`язку із загальним захворюванням, відповідно до рішення Міжрайонної київської медико соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласного центру медико соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 19.09.2023, що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 694341 від 20.09.2023міз зазначенням дати чергового переогляду 19.09.2024.

Листом Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України від 23.01.2024 № 56-20 (08)-168 позивача повідомлено, що у зв`язку з досудовим розслідуванням за матеріалами кримінального провадження № 0000867 ОСОБА_1 запропоновано прибути на огляд до ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України на 31.01.2024.

Вказаний лист отримано адресатом 06.02.2024, що підтверджено випискою по трек-номеру 239.

У то же час, за результатом розгляду медико - експертної справи 31.01.2024 року комісією, у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000867 з визначення обґрунтованості рішення МСЕК проведено медико - соціальну експертизу відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до результативної частини висновку № 214/1 ОСОБА_1 скасовано ІІ групу інвалідності, яка були визначена рішенням від 20.09.2023 про встановлення ОСОБА_1 з 19.09.2023 ІІ групи інвалідності, що засвідчено довідкою про невизнання інвалідом № 14.

У вказаній довідці зафіксовано, що ОСОБА_1 31.01.2024 заочно оглядався ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України і за результатами не визнаний інвалідом з 19.09.2023. Рішення Київської районної МСЕК від 19.09.2023 № 794 скасовано.

Рішення про скасування ОСОБА_1 інвалідності ІІ групи оформлено в акті огляду медико - соціальною експертною комісією № 214 від 31.01.2024.

ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України на імя ОСОБА_1 сформовано лист від 13.03.2024 № 56-20 (08)/793 з повідомленням про скасування йому групи інвалідності з 19.09.2023.

Також, з листа Державного закладу "Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" № 53-26/131-1123 від 15.04.2024 вбачається, що за результатом розгляду медико - експертної справи 31.01.2024 року комісією проведено медико - соціальну експертизу відносно ОСОБА_1 . Рішення оформлено в акті огляду медико - соціальною експертною комісією № 214 від 31.01.2024, відомості внесені до Журналу - протоколів засідань за № 19 від 31.01.2024. Оформлено висновок медико - соціальної експертизи № 214/1 від 31.01.2024 з надання відповіді на поставлені слідчим питання. Акт огляду МСЕК № 214 від 31.01.2024 приєднаний до медико - експертної справи ОСОБА_1 і разом з висновком експертизи, сповіщення, направлено слідчому СУ ГУНП в Харківській області капітану поліції Безущенко А.В.

Позивач, не погодившись із зазначеними діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу (далі - Положення №1317) та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності №1317).

Згідно п. 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (п. 4 Положення №1317).

Пунктом 5 вказаного Положення передбачено, що Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що чинним законодавством визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю.

Пунктом 20 Положення №1317 визначено, що Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Так, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року №561 затверджено Інструкцію про встановлення груп інвалідності (далі - Інструкція №561).

Пунктом 1.4 Інструкції №561 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії (п. 1.10 Інструкції №561).

Відповідно до п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності №1317 рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

Згідно п. 13 Положення №1317 ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України», зокрема проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх.

У силу вимог пункту 17 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

У відповідності з вимогами п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності №1317 повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.

Особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вищевикладене вбачається вичерпний перелік випадків, за наявності яких проводиться повторний огляд осіб з інвалідністю.

Як свідчать матеріали справи, повторний заочний огляд позивача Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» 31.01.2024 відбувся без наявності жодної із підстав передбаченої пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності №1317.

У даному випадку, позивач заяви про повторний огляд не подавав, як і відсутні заяви інших осіб в межах змін у стані здоров`я позивача та відсутнє рішення суду про проведення медико-соціальної експертизи, а надходження до ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» постанови слідчого СУ ГУНП в Харківській області про призначення медико- соціальної експертизи від 18.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000867 відносно ОСОБА_1 не є підставою для проведення експертного дослідження згідно з Положенням №1317.

До того ж, матеріали справи не містять направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, яке є обов`язковим згідно п. 3 Положення №1317.

Крім того, суд зазначає, що у порушення п. 1.10 Інструкції №561 медико - соціальна експертиза Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» щодо позивача проведена без опитування хворого і об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії, що свідчить про обставини недотримання відповідачем вимог щодо проведеня МСЕК відносно позивача.

При цьому, суд звертає увагу на обставини не дотримання відповідачем процедури повідомлення особи про проведення перевірки.

Так, 08.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 225 Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України (далі Постанова № 225).

Відповідно до п.п. 1 п. 1 Постанова № 225 (в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення) на період дії воєнного стану на території України та протягом шести місяців після його припинення або скасування у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до медико-соціальної експертної комісії, така комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.

Отже, прийняття комісією заочного рішення про встановлення інвалідності на період дії воєнного стану на території України можливо саме у випадку, коли має місце звернення особи для встановлення інвалідності та на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.

Натомість, у даному випадку такі обставини не мали місця, що, відповідно, усуває можливість комісії реалізувати процедуру, передбачену Постановою № 225 та прийняти відносно позивача заочне рішення про встановлення інвалідності.

Також суд зазначає, що введення законодавцем на період дії воєнного стану норми, згідно якої медико-соціальні експертні комісії мають право у разі неприбуття особи на огляд приймати рішення заочно за наявними документами, водночас не нівелює право особи бути завчасно та належним чином повідомленим про необхідність прибуття на огляд до МСЕК.

Матеріалами справи підтверджено, що лист Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 23.01.2024 № 56-20 (08)-168 про запрошення ОСОБА_1 прибути на огляд 31.01.2024 отримано адресатом 06.02.2024, що підтверджено даними поштового відправлення та випискою «Укрпошта» за трек-номером 239.

Згідно абз.4 п. 1 розділу ІІ Наказу Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 № 958 "Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень", нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) між іншими населеними пунктами різних областей України складають - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Так, згідно відтиску поштового штампу та корінця поштового відправлення поштова кореспонденція, адресована ОСОБА_1 (м. Харків) із запрошенням на прибуття до м. Київ на засідання комісії МСЕК 31.01.2024, Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» направлена до поштового відділу 24.01.2024.

Відтак, враховуючи, строки пересилання поштової кореспонденції між населеними пунктами різних областей, виходячи з того, що вказаний лист запрошення на проведення МСЕК ОСОБА_1 отримав лише 06.02.2024, а засідання комісії відбулось 31.01.2024, з огляду на що позивач об`єктивно був позбавлений можливості прибути на огляду МСЕК, надати наявні медичні документи та пояснення стосовно стану здоров`я, пройти обстеження та отримати оцінку стану всіх систем організму, за результатами попередніх необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії, що свідчить про обставини недотримання відповідачем вимог щодо процедури повідомлення позивача про проведення МСЕК, а тому висновки МСЕК відносно позивача щодо невизнання позивача інвалідом ІІ групи є необґрунтованими.

За таких обставин, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для прийняття Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» висновку № 214/1 від 31.01.2024 із одночасним порушенням порядку прийняття такого висновку з огляду на положення п. 1.4, п. 1.10 Інструкції № 561.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог згідно ст. 9 КАС України, та задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування висновку МСЕК Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» № 214/1 від 31.01.2024 та довідки Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» про невизнання ОСОБА_1 інвалідом ІІ групи № 14 від 31.01.2024, як рішення, яким ОСОБА_1 скасовано інвалідність ІІ групи, що є належним та ефективним способом відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах.

Інші доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії: договору про надання правничої допомоги № КАВ/04/04-24 від 04.04.2024, додаткові угоди до договору про надання правничої допомоги від 04.04.2024 та від 30.04.2024, акти прийому - передачі виконаних робіт № 37 від 30.04.2024 та № 47 від 23.05.2024,, рахунки № 26 від 08.04.2024 та № 32 від 30.04.2024 на суми по 20 000,00 грн., платіжні інструкції.

З огляду на зміст спірних правовідносин та правове регулювання таких, з врахуванням наданих позивачем документів, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 5000 грн є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України" (вул. Юрія Коцюбинського, буд. 9, м. Київ,04053, ) визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок медико - соціальної експертизи Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» № 214/1 від 31.01.2024, яким скасовано рішення Міжрайонної київської медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласного центру медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації № 794 від 19.09.2023 про встановлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) II групи інвалідності терміном на 1 рік, загальне захворювання.

Скасувати довідку Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» про невизнання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) інвалідом ІІ групи № 14 від 31.01.2024.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України" () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України" () витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко