Справа № 160/13724/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/13724/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Темченка Є.П.,

за участю:

представника позивача: Ярмолич К.І.,

представника відповідача: Шахова Д.А.,

представника третьої особи: Григоренко А.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2024, (суддя суду першої інстанції Врона О.В.), прийняте в порядку загального провадження в письмовому провадженні в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/13724/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Дніпровська міська рада про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 1035720,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 1 035 720,48 грн . Позивач вживав заходи щодо погашення податкової заборгованості, визначені Податковим кодексом України, в тому числі шляхом надсилання податкової вимоги, проте сума податкового боргу відповідачем не сплачена

20.06.2024 року ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому він просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: 2-0436 від 18.11.2022; 2-0436 від 18.11.2022; 2-0436 від 18.11.2022; 2-0436 від 18.11.2022; -2-0436 від 18.11.2022; 2-0436 від 18.11.2022; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; - 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; - 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; 22-0436 від 18.11.2022; - 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023; 0-0436 від 19.04.2023 за періоди 2022-2023 роки на загальну суму 1035720,48 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що приймаючи оскаржувані ППР податковий орган неправильно розрахував суму податку, не врахувавши, що об`єкти нерухомості перебувають у спільній сумісній власності. Позивач вважає, що в 2021 та 2022 роках він був звільнений від сплати податку за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, вказує на порушення порядку формування та надіслання податкових повідомлень рішень.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29.10.2024 адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - задовольив. Стягнув податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 1035720,48 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, та про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що зміст табличної частини розрахунків суми податку у ППР не дає змоги встановити точну сумарну площу об`єктів житлової (нежитлової нерухомості) або її часток, оскільки в цій графі вказані різні числові показники, які не є розшифрованими і деталізованими. Крім того, з розрахунків не вбачається можливим встановити, чи застосовував контролюючий орган пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування об`єктів нерухомості на 180 кв.м, як це передбачено положенням п. 266.4.1 ст. 266 ПК України. Також, заявник наголошує на тому, що податковим органом було неправильно розраховано розмір податкового зобов`язання, враховуючи те, що об`єкти нерухомості перебувають у спільній сумісній власності.

Від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дніпровська міська рада також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )- відповідач, як платник податків перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

В інтегрованих картках платника податку податковий борг відповідача обліковується у сумі 1035720,48 грн., а саме:

1.заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 249025,50 грн. згідно:

Заборгованість у сумі 97480,50 грн., яка виникла згідно ППР 2017, 2018, 2019 років (правомірність нарахування якої, було розглянуто у справі №160/9258/20);

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 6764,40 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 23820,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 2556,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 1626,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 24330,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 5268,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 17452,50 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 7328,10 грн;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 25805,00 грн.

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 5707,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 26357,50 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 1761,50 грн.;

Податкового повідомлення -рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 2769,00 грн.

2.Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 786694,98 грн. згідно:

Заборгованість у сумі 411439,08 грн., яка виникла згідно ППР 2016, 2017, 2018, 2019 років (правомірність нарахування розглянуто у справі №160/9258/20) з урахуванням погашення податкового боргу у сумі 0,68 грн. загальна сума 411438,40 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 6759,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 7119,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 7497,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 24295,50 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 0792,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 4977,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 6399,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 13374,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 10233,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 8946,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 41346,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 14040,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 489,75 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 4005,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 17334,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 11565,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №2-0463 від 18.11.2022 на суму 2160,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 1794,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 26320,13 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 15022,80 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 10608,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 6169,80 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 5857,80 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 12168,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 12528,75 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 8868,60 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 7753,20 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 3471,00 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 44791,50 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 11590,80 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 5545,80 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 4313,40 грн.;

Податкового повідомлення-рішення №0-0462 від 19.04.2023 на суму 8121,75 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 22.03.2019 року: №0-0463 за 2018 рік на суму 15096,77 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 1008,93 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 1586,0 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3268,79 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 7390,16 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 9996,26 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 4193,96 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 10755,75 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3970,58 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3088,23 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 4651,89 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 4417,34 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3674,6 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3646,68 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 8298,57 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3296,72 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 25655,19 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3540,57 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3367,45 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 6349,58 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 5550,99 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3373,04 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 2143,52 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 2485,10 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3674,60 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 2146,77 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 2146,77 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 7176,08 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 7929,99 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 2370,15 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 3367,45 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 8711,82 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 2722,44 грн.; №0-0463 за 2018 рік на суму 2810,87 грн.; від 14.06.2018: №541-17/1 за 2017 рік на суму 5947,34 грн.; №541-17/3 за 2017 рік на суму 7876,00 грн.; №541-17/4 за 2017 рік на суму 1817,2 грн.; №541-17/2 за 2017 рік на суму 511,14 грн.; №1042-17/2 за 2017 рік на суму 23864,20 грн.; №1042-17/1 за 2016 рік на суму 16667,5 грн.; від 27.06.2018: №03 за 2017 рік на суму 65584,87 грн.; №0-463 за 2017 рік на суму 1792,93 грн.; №0-463 за 2017 рік на суму 944,07 грн.; №0-0463 за 2017 рік на суму 10433,47 грн.; №0-463 за 2017 рік на суму 3299,07 грн.; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 23.04.2020: №0-0463 за 2019 рік на суму 4087,45 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 3774,48 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 4118,75 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 5785,48 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 4118,75 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 4700,88 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 12055,88 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 4951,26 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 5214,16 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 3461,50 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 4450,50 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 3780,74 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 3968,52 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 9301,62 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 7117,05 грн., №40-0463 за 2019 рік на суму 3744,48 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 6221,94 грн., №0-0463 за 2019 рік на суму 27756,14 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 9764,82 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 8043,46 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 8888,49 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 11204,51 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 8283,41 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 3663,89 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 16921,52 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 1777,70 грн., № 0-0463 за 2019 рік на суму 1130,88 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 у справі №160/9258/20 адміністративний позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022 у справі №160/9258/20 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року у справі № 160/9258/20 скасовано. В задоволенні позову відмовлено.

За приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, правомірність податкових повідомлень-рішень 2016, 2017, 2018 і 2019 років підтверджена у справі № 160/9258/20 і не доказується при розгляді у справі №160/13724/24.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України по ОСОБА_1 була сформована податкова вимога (форма Ф) № 0-0436 від 12.04.2023 на загальну суму 511974,33 грн.

Вказана податкова вимога була направлена на адресу платника податків засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №477, натомість була повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою за закінченням терміну зберігання.

За п.59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податку, якому надіслано (вручено) податкову вимогу сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу, такого платника податку, що виникла після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Відповідачем не надано до суду належних доказів сплати податкового боргу у добровільному порядку.

В свою чергу ОСОБА_1 у зустрічному позові оскаржує податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: 2-0463 від 18.11.2022; 2-0463 від 18.11.2022; 2-0463 від 18.11.2022; 2-0463 від 18.11.2022; 2-0463 від 18.11.2022; 2-0463 від 18.11.2022; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 22-0463 від 18.11.2022; 0-0462 від 19.04.2023; - 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; 0-0462 від 19.04.2023; - 0-0462 від 19.04.2023 за періоди 2022-2023 роки на загальну суму 1035720,48 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що не отримував відповідного розрахунку суми податку із зазначенням об`єкту нерухомого майна, за яким здійснено цей розрахунок.

Під час винесення спірних податкових повідомлень-рішень податковим органом не враховано, що об`єкти нерухомого майна, на які податковим органом здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, перебувають у спільній сумісній власності і виходячи з норм Сімейного кодексу України належить ОСОБА_1 і його дружині. Співвласники не визначали ОСОБА_1 платником податку всього об`єкту спільної власності.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що наявними є підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 податкового боргу, водночас податкові повідомлення рішення про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. (підп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України зобов`язано платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пунктів 87.1 та 87.2 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

За п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом-повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).

Податкова вимога була направлена ОСОБА_1 за місцем обліку платника податків: АДРЕСА_2 рекомендованим листом з повідомленням.

Отже, в даному випадку контролюючим органом дотримано положення п. 42.2 ст. 42 ПК України.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За правилами, визначеними п. 60.6 ст. 60 ПК України передбачено, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.

Відповідно до підп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, органом стягнення є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим кодексом та іншими законами України.

За приписами підп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 41.4. ст. 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підп. 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

За п.95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Особою відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків стосовно фізичної особи-підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - є така фізична особа (підп. 97.4.3. п. 97.4 п. 97 ПК України).

Суд також вважає необхідним вказати щодо строків звернення позивача із позовною заявою.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до пп.52-2 п.52 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України на період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. за №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин. В подальшому дія карантину рішеннями Уряду України періодично продовжувалася.

Дія пункту 52-2 підрозділу 10розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України зупинялася на період дії воєнного, надзвичайного стану відповідно до положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 року №2120-IX(далі Закон №2120-IX), який набрав чинності 17.03.2022 року.

Законом №2120-IX запроваджувалася альтернативна норма щодо зупинення перебігу строків п.102.9. ст. 102 Податкового кодексу України, згідно якої на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В подальшому прийнято Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану від 12.05.2022 року №2260-IX (далі Закон №2260-IX), що набрав законної сили 27.05.2022 року та яким п.102.9. ст. 102 Податкового кодексу України доповнено словами крім випадків, передбачених цим Кодексом та змінено редакцію пп. 69.9. п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, виклавши його наступним чином: для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім виключень, які не стосуються стягнення податкового боргу за рішенням суду.

Відповідно, з набранням 27.05.2022 року чинності Законом №2260-IX діяло загальне правило п.102.9. ст. 102 Податкового кодексу України про зупинення перебігу строків згідно Податкового кодексу України, з якого могли передбачатися виключення, та пп. 69.9. п. 69 підрозділу 10розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, який фактично повторював загальне правило та визначав відповідні конкретні виключення з нього, які не стосувалися перебігу строку звернення до суду контролюючим органом з позовом про стягнення податкового боргу.

Проте, 01.08.2023 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану від 30.06.2023 року №3219-IX(далі Закон №3219-IX), яким п.102.9. ст. 102 Податкового кодексу України виключено, а редакцію пп. 69.9. п. 69 підрозділу 10розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України викладено наступним чином:

Тимчасово, до 1 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім виключень, які не стосуються стягнення податкового боргу за рішенням суду.

Отже, з 02.08.2023 року остаточно скасовано зупинення строків звернення до суду з цим позовом, яке було запроваджено в зв`язку з дією правового режиму воєнного стану.

При цьому згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 27.06.2023 року №651відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно, в період з 18.03.2020 року (згідно Закону №533-IX від 17.03.2020 року та наступними змінами Закону №591-IX) по 16.03.2022 року строк звернення до суду з цим позовом було зупинено в зв`язку з дією карантину, згідно пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України

Закон №2120-IX з 17.03.2022 зупинив дію цих положень, які в подальшому 30.06.2023 року втратили юридичну силу в зв`язку з закінченням самого карантину, з цієї дати зупинення строку звернення до суду з цим позовом передбачалося п. 102.9. ст. 102 та пп. 69.9. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Отже, з 17.03.2022 року до 01.08.2023 року зупинення перебігу строку для звернення з цим позовом передбачалося в зв`язку з дією правового режиму воєнного стану. Але з 01.08.2023 року набрав чинність Закон №3219-IX, який скасував п.102.9. ст. 102 Податкового кодексу України, а пп. 69.9. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України змінив, фактично визначивши 01.08.2023 року останнім днем зупинення строку, в зв`язку з чим з 02.08.2023 року перебіг строку відновився.

Вищевикладене свідчить, що зупинення строку діяло з 18.03.2020 року по 01.08.2023 року.

Зупинення перебігу позовної давності означає - що в період існування вказаних обставин позовна давність не обчислюється, від дня припинення цих обставин перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу що минув до його зупинення.

За правовою позицією Великої палати Верховного суду у постанові від 29.06.2021р. у справі № 904/3405/19 зупинення перебігу позовної давності має тимчасовий характер, коли до її строку не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає.

У зустрічній позовній заяві платник податків стверджує про неправильний розрахунок загальної площі всіх об`єктів нерухомості, спростовуючи таке твердження суд зазначає наступне.

За приписами підп. 266.1.1 п.266.1 ст. 266 ПК України фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України ( підп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 ПК України).

Положеннями підп. 266.10.1 п.266.10 ст. 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення рішення.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

За правилами підп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області повідомлено, що для обчислення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на 2021 рік було використано рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №12/27 та для обчислення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на 2022 рік рішення Дніпровської міської ради від 26.05.2021 №10/7.

Загальна площа кожного з об`єктів житлової/нежитлової нерухомості визначена на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підп. 266.6.1 ст. 266 ПК України).

Відповідно до підп. 266.4.1 п.266.4 ст. 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

На підставі пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/

об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи -платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Розрахунки за оскаржуваними податковим повідомленнями-рішеннями за податком на нерухоме майно наведені у зведених таблицях , в яких зазначені : типи об`єктів оподаткування, період володіння об`єктами, загальна площа об`єктів нерухомості, розмір частки у праві власності, пільги (за наявності), розмір ставки податку, питома вага площі об`єктів оподаткування, сумарна загальна площа об`єктів оподаткування або їх часток.

Відповідно до підп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

На праві власності ОСОБА_1 належать різні типи об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, загальна площа об`єктів нерухомого майна, які перебували у власності ОСОБА_1 на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, перевищувала п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПКУ (180 кв.м.*5 =900 кв.м).

Таким чином, в силу приписів 266.4.3 ст. 266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 ст. 266 ПК України, до ОСОБА_1 не застосовуються.

Крім того, ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві посилається на пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, якими визначено особливості застосування положення статті 266 цього Кодексу у період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Тимчасово положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

- за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

- за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані па територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

- тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-ІХ, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102- IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період.

Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок визнання об`єктів житлової нерухомості такими, що непридатні для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас, державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не містить інформації, що об`єкти нерухомого майна ОСОБА_1 у 2021-2022 роках визнавались пошкодженими або знищеними внаслідок військової агресії російської федерації проти України.

Жодних інших доказів знишення майна позивача, на яке нарахований податок ні до суду першої інстанції, ні до суду апелційної інстанції не надано.

ОСОБА_1 зазначає, що податковий орган неправильно обрахував суму податкового зобов`язання, оскільки не врахував, що нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та його дружини, відтак податок повинен був бути нарахований по 50% кожному.

Частиною 1 ст. 61, ст. 63 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, на чиє ім`я зареєстровано право власності.

Підпунктом 266.1.2. п. 266.1. ст. 266 ПК України встановлено особливості визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб.

При розрахунку бази оподаткування на підставі п. 266.3. ст. 266 ПК України, що складається з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як вбачається з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомості, за якими були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про спільну сумісну власність ОСОБА_1 з дружиною.

Більше того, до матеріалів справи ОСОБА_1 на надано й свідоцтва про шлюб, не вказано дату укладення шлюбу в розрізі дат набуття права власності на нерухомість, відтак обставини справи не містять доказів того, що спільна сумісна власність подружжя розповсюджується на вказані об`єкти нерухомості.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, та відсутності підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду, в межах доводів скарги відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 в адміністративній справі № 160/13724/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 02.04.2025.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай