Справа № 380/30581/23
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа №380/30581/23

адміністративне провадження № К/990/9649/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Гімона М.М., Бившевої Л.І.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КПК-АГРОІНВЕСТ» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПК-АГРОІНВЕСТ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

УСТАНОВИВ:

06.03.2025 до суду вчетверте надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «КПК-АГРОІНВЕСТ», направлена до суду через підсистему «Електронний суд».

Верховний Суд ухвалою від 19.03.2025 зазначену касаційну скаргу залишив без руху та запропонував скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску. Підставою для залишення касаційної скарги без руху стало, зокрема те, що касаційну скаргу подано після закінчення строку, встановленого для цього, однак, не порушено питання про його поновлення.

На виконання вимог цієї ухвали суду Товариство 28.03.2025 подало клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вмотивоване тим, що вперше касаційну скаргу було подано у строк, встановлений законом, а повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення. Зазначає, що скаржник не зволікав із повторним зверненням до Суду із скаргою. Вказує, що за практикою Європейського суду з прав людини суди повинні уникати надмірного формалізму, не допускати обмеження або зменшення доступу до суду. Окрім того, пославшись на висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, викладені у поставновах від 29.09.2022 (справа №500/1912/22) та від 20.11.2019 (справа №9901/405/19) відповідно, вважає, що повернення попередньо поданих касаційних скарг є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з цією касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, колегія суддів виходить з такого.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Колегія суддів зауважує, що протягом усього цього часу Товариство подавало касаційну скаргу повторно, однак, її повернення було спричинено саме неналежним оформленням касаційної скарги.

Суд вже зазначав, що право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України, зокрема, в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Звернення з касаційною скаргою є четвертим, а підставою для повернення попередніх касаційних скарг стало недотримання саме скаржником вимог статей 328 і 330 КАС України щодо належного викладення підстав, тобто, саме проявленийТовариством підхід до оформлення касаційних скарг став причиною для їх повернення.

Також, Верховний Суд зауважує, що загальний строк, що минув з дати виготовлення повного тексту постанови апеляційного суду і до моменту подачі касаційної скарги вчетверте становить більше чотирьох місяців, що виходить за межі встановленого КАС України строку для оскарження судового рішення.

Суд повторно звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Приведені витяги з рішень Європейського суду з прав людини, з огляду на їх зміст, не доводять наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Ураховуючи обставини справи, зазначена скаржником причина пропуску строку на касаційне оскарження не є поважною, оскільки її не можна вважати такою, що не залежала від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

На підставі наведеного, керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КПК-АГРОІНВЕСТ» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПК-АГРОІНВЕСТ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіВ.П. Юрченко М.М. Гімон Л.І. Бившева