Справа № 380/25387/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Львів Справа № 380/25387/23 пров. № А/857/7340/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року з питань судового контролю у справі № 380/25387/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (ухвала суду першої інстанції постановлена суддею Клименко О.М. в м. Львові в порядку письмового провадження; справа в суді апеляційної інстанції сформована у змішаній (письмовій та електронній) формі), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДМС), в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУ ДМС прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації;

- зобов`язати відповідача прийняти у позивача подану ним декларацію від 11 серпня 2023 року про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ ДМС у прийнятті в ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Російської Федерації замість документа про припинення громадянства Російської Федерації. Зобов`язано відповідача повторно розглянути звернення позивача від 11 серпня 2023 року щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимогах скасовано та прийнято нове в цій частині, яким позов задоволено. Зобов`язано ГУ ДМС прийняти у ОСОБА_1 подану ним декларацію від 11 серпня 2023 року про відмову від іноземного громадянства. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Позивач подав до суду першої інстанції заяву від 28 січня 2025 року у порядку статті 382 КАС України, у якій просить зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі № 380/25387/23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у задоволенні заяви про встановлення контролю за виконанням рішення відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та встановити судовий контроль відповідно до поданої заяви.

В апеляційній скарзі, посилається на те, що на даний час судове рішення у справі № 380/25387/23 не виконано. Правові підстави для відмови у встановлені судового контролю за виконанням рішення відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з недоцільності встановлення судового контролю, оскільки на час вирішення заяви про встановлення судового спірні правовідносини стали предметом регулювання кримінальним та кримінально-процесуальним законодавством. Застосовані судом в межах цієї адміністративної справи інші способи судового контролю за виконанням судового рішення виявилися неефективними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє відображення у відповідних нормах КАС України.

Так, відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд під час вирішення справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Отже, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27 від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення Ліпісвіцька проти України № 11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Ромашов проти України від 27 квітня 2004 року, Шаренок проти України від 22 лютого 2004 року зазначено, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, є у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), № 29439/02 від 26 квітня 2005 року та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06 від 19 лютого 2009 року).

Як вірно вказав суд першої інстанції, аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 - 3823 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом частини першої статті 382 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання судових рішень у даній справі відповідач на власний розсуд вчинив дії, спрямовані на прийняття декларації позивача про відмову від іноземного громадянства, що підтверджується листом від 05.08.2024 року № 4601.05-10540/46.1-24.

Вказівки на будь-який інший, відмінний від зазначеного, спосіб виконання судового рішення у справі, у резолютивній частині рішень як суду першої, так і апеляційної інстанції відсутні.

У заяві про встановлення судового контролю позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, однак, фактично, зазначає, що належним способом виконання рішення є прийняття у позивача поданої ним декларації від 11 серпня 2023 року про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

В той же час, як зазначалося вище, резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції містить зобов`язання відповідача вчинити дії виключно у спосіб прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства (без зазначення «замість документа про припинення громадянства Російської Федерації»).

Відповідач вірно вказує у відзиві на апеляційну скаргу, що по суті позивач вимагає вчинення додаткових дій, які не передбачені резолютивними рішеннями судів у справі.

Тому, оцінюючи доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вимога позивача про встановлення судового контролю не може бути задоволена, оскільки вона перебуває поза межами судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/25387/23.

В той же час, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що судовий контроль у справі не є можливим внаслідок того, що державним виконавцем скеровані матеріали до органів Національної поліції про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Такі дії державного виконавця, а також кримінальне переслідування за невиконання судового рішення жодним чином не пов`язані із визначеними КАС України способами судового контролю за виконанням судових рішень у адміністративних справах.

Узагальнюючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в межах наданих суду повноважень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, виходячи із встановлених обставин справи, відсутні визначені законом підстави вважати, що рішення суду є невиконаним і, відповідно для встановлення судового контролю у спосіб, передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та четвертої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Тому, враховуючи, що судом першої інстанції ухвалене вірне по суті рішення, але з помилкових мотивів, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині його мотивів.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2024 року з питань судового контролю у справі № 260/2912/24 змінити в частині мотивів її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк