Справа № 240/25857/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/25857/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), у якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні за 39 років служби;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби, обчисливши її розмір за 39 років служби, з урахуванням періодів проходження військової служби, які обраховуються в пільговому обчисленні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні йому виплачено одноразову допомогу по звільненню у меншому розмірі, оскільки військовою частиною при цьому не зараховано до загальної вислуги пільгову вислугу років.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити, оскільки календарна вислуга років застосовується не для визначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 17.03.2024 по 23.09.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом її командира від 23.09.2024 № 275 звільнений з військової служби у відставку за пп. "б" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". З 23.09.2024 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до згаданого наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2024 № 275 вислуга років у Збройних Силах на день виключення зі списків частини становить: календарна - 27 роки 01 місяців 18 днів, пільгова - 12 роки 01 місяць 19 днів, загальна - 39 років 03 місяці 17 днів.

Крім цього, наказом визначено, виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 повних років служби відповідно до п.1 розділу XXXII Наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 №260.

Позивач вважає, що при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач як розрахункову величину помилково використав наявну у нього календарну вислугу років на військовій службі, а не вислугу років з урахуванням пільгової вислуги. Зазначає, що вказані дії відповідача призвели до отримання ним одноразової грошової допомоги при звільненні у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, визначено Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно з ч.2 статті 15 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (у редакції, чинній на час звільнення позивача), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність вислуги 10 років і більше.

В аспекті спірних правовідносин необхідно зауважити, що Верховним Судом було сформовано правову позицію, відповідно до якої поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17, від 24.11.2020 у справі № 822/3008/17, від 22.07.2021 у справі № 200/10368/18-а, від 29.04.2022 у справі № 580/2497/21.

Судом встановлено, що при обрахунку вислуги років для виплати допомоги позивачу було враховано саме календарну вислугу років - 27 роки, що повністю відповідає законодавчим вимогам.

Доводи позивача, що одноразова грошова допомога при звільненні має виплачуватися з врахуванням пільгового стажу суд вважає безпідставними, оскільки для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років, що підтверджується вищевикладеними нормами права та правовими позиціями Верховного Суду, які відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд вважає за необхідне зауважити, що позивач помилково ототожнює поняття "умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги" із поняттям "обчислення розміру одноразової грошової допомоги", оскільки вони є відмінними, адже до складу першого включається як календарна, так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Виходячи із наведеного правового регулювання спірних правовідносин і встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби з урахуванням пільгового стажу.

Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 16.06.2023 у справі № 560/5193/22, від 21.09.2023 у справі № 240/30996/21.

При цьому суд зауважує, що у постановах Верховного Суду у справах № 806/2104/17 та № 822/3008/17, предметом спору була наявність самого права особи на отримання пенсії за вислугу років та права на виплату одноразової грошової допомоги, а також порядок визначення вислуги років для визначення наявності або відсутності такого права, натомість предметом спору у даній справі є правильність обрахунку одноразової грошової допомоги, яку виплачено позивачу та обґрунтованість обрахунку такої допомоги за кожен календарний рік служби позивача, а не за кожний пільговий рік. Водночас висновки, зроблені у цих справах, підтверджують правомірність дій відповідача.

Отже, оскільки позивачу правомірно виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

01.04.25