Справа № 280/9060/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9060/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року (суддя Конишева О.В., повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року) в справі № 280/9060/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області), про:

визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 16 липня 2024 року № 10 про відмову в призначенні пенсії;

визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 01 серпня 2024 року № 10 про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області:

- зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи з 27 березня 2000 року по 01 квітня 2001 року, з 02 квітня 2001 року по 16 серпня 2001 року, з 17 серпня 2001 року по 28 лютого 2003 року, з 01 березня 2003 року по 14 березня 2007 року;

- зарахувати до пільгового стажу роботи за списком №2 періоди роботи, указані у довідці від 14 березня 2024 року №34, виданій ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат»;

- призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) з 08 липня 2024 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.07.2024 року № 10 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.08.2024 року № 10 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 27.03.2000 по 03.01.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007; періоди роботи зазначені в довідці ТОВ Запорізький титано-магнієвий комбінат від 14.03.2024 №34 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 08.07.2024 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить скасувати рішення з підстав ненадання судом першої інстанції належної оцінки обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що в долучених наказах про підтвердження результатів атестації робочих місць (1995-2005р.р.) не прослідковується віднесення до пільгового стажу професії слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів у господарсько-транспортному цеху; електрогазозварника у цеху переробки шлаків та автотранспортному цеху (дільниця шлакових відвалів) АТ «Запорізький завод феросплавів», отже підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є відсутність у позивача пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Також судом першої інстанції не враховано, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії за умови, що таких дій не вчинив відповідач.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач двічі звертався до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 08.07.2024 розглянуто ГУ ПФУ в Полтавській області, яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.07.2024 № 10 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за списком №2. За результатом розгляду наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача складає 35 років 04 місяці 16 днів, пільговий стаж за списком № 2 - 04 роки 05 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34, оскільки відсутня сканкопія наказу від 05.08.2011 № 337, та періоди роботи з 30.05.2005 по 30.11.2008 та з 01.07.2009 по 29.05.2010 згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215, оскільки відсутні сканкопії наказів від 04.01.2001 № 2 та від 27.09.2010 № 261.

Повторно за принципом екстериторіальності заяву позивача від 24.07.2024 розглянуто ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.08.2024 №10 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за списком №2.

За результатом розгляду наданих документів ГУ ПФУ в Івано-Франківській області встановлено, що вік позивача на час звернення становить 55 років 04 місяці 16 днів, страховий стаж складає 35 років 09 місяців 04 дні, пільговий стаж за списком № 2 - 12 років 05 місяців 24 дні.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до пільгового стажу зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 з врахуванням відомостей щодо відпусток без збереження заробітної плати та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка форми ОК-5). До стажу роботи за списком № 2 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області частково враховано періоди роботи із шкідливими і важкими умовами праці з згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215 з 15.03.2007 по 08.08.2011 за виключенням періоду простою.

Відповідно до форми РС-право від 24.07.2024 до пільгового стажу не зараховано періоди з 27.03.2000 по 03.01.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007.

У рішенні ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що в долучених наказах про підтвердження результатів атестації робочих місць (1995-2005 р.р.) не прослідковується віднесення до пільгового стажу професії «слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів у господарсько-транспортному цеху», «електрозварник у цеху переробки шлаків та автотранспортному цеху (дільниця шлакових відвалів)» АТ Запорізький завод феросплавів.

При повторному розгляді заяви позивача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до пільгового стажу за списком № 2 зараховано періоди роботи з 03.10.2012 по 06.01.2014, з 07.01.2014 по 31.12.2014, з 03.01.2015 по 31.12.2015, з 02.01.2016 по 03.06.2016, з 19.12.2017 по 31.12.2017, з 02.01.2018 по 31.12.2018, з 02.01.2019 по 31.12.2019, з 12.01.2020 по 31.12.2021, з 03.01.2022 по 30.09.2022 з врахуванням відомостей щодо відпусток без збереження заробітної плати згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка форми ОК-5). Період з 01.10.2022 по 10.05.2023 не зараховано, оскільки відповідно до довідки ОК-5 відсутні відомості про сплату страхових внесків, що є обов`язковою умовою для зарахування періодів як до страхового, так і пільгового стажу, починаючи з 01.01.2004.

Суд першої інстанції вважав, що наведені ГУ ПФУ в Івано-Франківській області мотиви щодо незарахування періоду роботи позивача з 07.09.1999 до 15.01.2003 до його пільгового стажу за Списком № 2 в силу встановлених обставин справи є протиправними, оскільки у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та довідках № 215 від 02.07.2024 року та від 14.03.2024 №34 наявні усі необхідні відомості, які визначають право позивача на зарахування спірного періоду до пільгового стажу за Списком № 2.

Крім того, у доданих до заяви позивача про призначення пенсії документах, копії яких надано суду ГУ ПФУ в Запорізькій області, містяться копії наказів та розпоряджень про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Судом першої інстанції вказано, що станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (08.07.2024) позивач досяг 55 років, мав стаж роботи не менше 30 років, з нього не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком є протиправною, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.07.2024 року № 10 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.08.2024 року № 10 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах підлягають скасуванню.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 27.03.2000 по 03.01.2001 (враховуючи, що період з 04.01.2001 по 01.04.2001 до пільгового стажу зараховано, що підтверджується формою РС-право від 24.07.2024), з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007; періоди роботи зазначені в довідці ТОВ Запорізький титано-магнієвий комбінат від 14.03.2024 №34 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 08.07.2024 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08 липня 2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області, яким заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності, від 16 липня 2024 року № 10 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за списком №2. За результатом розгляду наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача складає 35 років 04 місяці 16 днів, пільговий стаж за списком № 2 - 04 роки 05 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34, оскільки відсутня сканкопія наказу від 05.08.2011 № 337, та періоди роботи з 30.05.2005 по 30.11.2008 та з 01.07.2009 по 29.05.2010 згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215, оскільки відсутні сканкопії наказів від 04.01.2001 № 2 та від 27.09.2010 № 261.

Позивачем 24 липня 2024 року повторно подано заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яким заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності, від 01 серпня 2024 року №10 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за списком №2.

У рішенні вказано, що вік позивача на час звернення становить 55 років 04 місяці 16 днів, страховий стаж складає 35 років 09 місяців 04 дні, пільговий стаж за списком № 2 - 12 років 05 місяців 24 дні.

До пільгового стажу зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 з врахуванням відомостей щодо відпусток без збереження заробітної плати та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка форми ОК-5). До стажу роботи за списком № 2 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області частково враховано періоди роботи із шкідливими і важкими умовами праці з згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215 з 15.03.2007 по 08.08.2011 за виключенням періоду простою.

Відповідно до форми РС-право від 24.07.2024 до пільгового стажу не зараховано періоди з 27.03.2000 по 03.01.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007.

У рішенні ГУ ПФУ в Івано-Франківській області також вказано, що в долучених наказах про підтвердження результатів атестації робочих місць (1995-2005 р.р.) не прослідковується віднесення до пільгового стажу професії «слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів у господарсько-транспортному цеху», «електрозварник у цеху переробки шлаків та автотранспортному цеху (дільниця шлакових відвалів)» АТ Запорізький завод феросплавів.

Отже, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до пільгового стажу за списком № 2 зараховано періоди роботи з 03.10.2012 по 06.01.2014, з 07.01.2014 по 31.12.2014, з 03.01.2015 по 31.12.2015, з 02.01.2016 по 03.06.2016, з 19.12.2017 по 31.12.2017, з 02.01.2018 по 31.12.2018, з 02.01.2019 по 31.12.2019, з 12.01.2020 по 31.12.2021, з 03.01.2022 по 30.09.2022 з врахуванням відомостей щодо відпусток без збереження заробітної плати згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка форми ОК-5).

До пільгового стажу відповідно до форми РС-право не зараховано періоди з 27.03.2000 по 03.01.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007 та період з 01.10.2022 по 10.05.2023 не зараховано, оскільки відповідно до довідки ОК-5 відсутні відомості про сплату страхових внесків, що є обов`язковою умовою для зарахування періодів як до страхового, так і пільгового стажу, починаючи з 01.01.2004.

Відповідачем ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, вказано про неврахування судом першої інстанції, що в долучених наказах про підтвердження результатів атестації робочих місць (1995-2005р.р.) не прослідковується віднесення до пільгового стажу професії слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів у господарсько-транспортному цеху; електрогазозварника у цеху переробки шлаків та автотранспортному цеху (дільниця шлакових відвалів) АТ «Запорізький завод феросплавів», отже підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є відсутність у позивача пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, (далі - Порядок №637) встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач працював:

з 27.03.2000 року по 01.04.2001 року, що складає 01 рік 0 місяців 06 днів, на посаді слюсаря з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів шлакових відвалів 5 розряду, що передбачено Списком 2, підрозділом 2а 2040200а-17536, розділу 3, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та п. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (цех переробки шлаків);

з 02.04.2001 року по 16.08.2001 рік, що складає 0 років 04 місяці 15 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням 5 розряду, що передбачено Списком № 2, підрозділом 756, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (цех переробки шлаків);

з 17.08.2001 року по 28.02.2003 року, що складає 01 рік 06 місяців 12 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням 5 розряду, що передбачено Списком № 2, підрозділом 756, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (автотранспортний цех по переробці шлаку, дільниця шлакових відвалів);

з 01.03.2003 року по 14.03.2007 року, що складає 05 років 11 місяців 13 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком № 2, підрозділом 756, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та п. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (цех переробки шлаків, дільниця автотракторної техніки на шлакових відвалах);

з 15.03.2007 року по 08.08.2011 року, що складає 04 роки 04 місяці 25 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком № 2, позицією 33, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та п. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

з 03.10.2012 року по 06.01.2014 року, що складає 01 рік 03 місяці 05 днів, на посаді електрогазозварювальника у цеху транспортному № 15 (механослужба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461;

з 07.01.2014 року по 30.09.2014 року, що складає 0 років 08 місяців 25 днів, на посаді електрогазозварювальника у цеху транспортному № 15 (механослужба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461;

з 01.10.2014 року по 03.06.2016 року, що складає 01 рік 08 місяців 03 дні, на посаді електрогазозварювальника у цеху № 16 (механослужба ремонтна майстерня), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461;

з 19.12.2017 року по 18.10.2020 року, що складає 02 роки 10 місяців 01 день, на посаді електрогазозварювальника у цеху № 13 (ремонтна служба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461;

з 19.10.2020 року по 10.05.2023 року, шо складає 02 роки 06 місяців 23 дні, на посаді електрогазозварювальника у цеху № 15 (ремонтна служба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

Також пільговий стаж позивача за професією, що передбачена Списком № 2, підтверджено довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 215 від 02.07.2024 року та від 14.03.2024 №34.

Як вказано вище, спірним під час апеляційного перегляду справи є виключно питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи через відсутність атестації робочих місць за списком № 2.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року (далі - Порядок № 442).

Пунктом 4 Порядку № 442 встановлено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383, (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

За правовою позицією, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а, будь-які причини, з яких атестація не була проведена, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та відмову заявникові в наданні пенсії. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочою місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Враховуючи приведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність не зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача в АТ «Запорізькій завод феросплавів» з 27.03.2000 по 03.01.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007.

Доводи апелянта про відсутність підстав для зарахування спірного періоду до пільгового стажу позивача через відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць, спростовані приведеними вище висновками суду.

Також суд відхиляє аргумент апелянта про те, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача (зобов`язання відповідача зарахувати спірний період до пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах) є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати спірний період до пільгового стажу позивача та перерахувати пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом вчинення дій щодо не зарахування такого періоду до пільгового стажу, які були предметом судового контролю у межах цієї справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року в справі № 280/9060/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року в справі № 280/9060/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 02 квітня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко