Справа № 140/6414/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/6414/24 пров. № А/857/22178/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року (суддя - Ковальчук В.Д., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту 21.03.2024),

в адміністративній справі №140/6414/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач-2), в якому просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 28 травня 2024 року №11 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про Державну службу"; 2) зобов`язати відповідача-2 здійснити призначення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України "Про Державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII згідно заяви від 20.05.2024 та інформації від 20.05.2024 №№37/02/2-24, 37/02/2-24, яка видана, Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Всі інші документи (копія паспорта, копія диплому про навчання, копія свідоцтва про шлюб, копія трудової книжки, копія реєстраційного номера облікової картки платника податків) знаходяться у пенсійній справі в управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області; 3) зобов`язати відповідача-1 відшкодувати понесені позивачем судові витрати.

Відповідач-2 позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідач-1 надав суду пояснення, у якому виклав свою позицію, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що відповідає вимогам закону. Просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 28 травня 2024 року № 11 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІI "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 20 травня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу, статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII Про державну службу на підставі довідок про заробітну плату від 20.05.2024 № 37/02/2-24, 37/02/2-24 виданих Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 судові витрати у сумі 1211,20 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права і дискреційних повноважень Головного управління, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що підстави для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців відсутні, оскільки чинним законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, з одночасним переведенням з пенсії за віком за Законом №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ. Зазначає скаржник, що позивач уже реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Законом №889-VІІІ, а тому не належить до кола осіб, визначених пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889-УІІІ, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону №3723-ХІІ за певних умов після 01.05.2016. Однак за бажанням позивача їй може бути поновлена виплата пенсії державного службовця, проте в розмірі, який було встановлено до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV. Токож вказує апелянт, що довідка Департаменту соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації станом на травень 2024 була видана за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям. Проте, вказана довідка не створює правових підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із одночасним переведення на пенсію за Законом №889-УІІІ, оскільки довідка за зазначеною формою, згідно із пунктом 1 Постанови № 1-3, видається виключно для призначення пенсії згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, у той час як ОСОБА_1 уже була з 25.08.2010 призначена пенсія відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, а з 01.10.2017 року по цей час позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Вважає також скаржник, що Головне управління не є уповноваженим органом, щодо подальшої виплати пенсії позивачці після здійснення факту її призначення, тому суд прийшов до помилкових висновків, які не мають жодного законодавчого обґрунтування, оскільки принцип екстериторіальності не передбачає подальшої виплати призначеної уповноваженим органом пенсії.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 09.07.2024 та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надала суду пояснення (відзив) на апеляційну скаргу відповідача-1. Просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги відповідача-1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 серпня 2010 року по 30 вересня 2017 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, а з 01 жовтня 2017 року отримує пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV.

20 травня 2024 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію по віку згідно Закону України "Про державну службу".

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ у Закарпатській області, яким прийнято рішення від 28 травня 2024 року №11 про відмову у перерахунку пенсії, в зв`язку з тим, що Законом України "Про державну службу" перерахунки пенсії не передбачені (а.с.12).

Вважаючи рішення Головного управління ПФУ у Закарпатській області про відмову у призначенні (переведенні) пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Разом з цим, відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 обов`язковою умовою є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року (далі - Закон №1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за вибором.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За змістом статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У розглядуваній справі суд встановив, що 20.05.2024 позивач звернулася до відповідача-2 із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як видно з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатскій області №11 від 28.05.2024 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про Державну службу", таке мотиваване тим, що з 25.08.2010 позивачу вже було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV. Законом України "Про державну службу" не передбачено можливості здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям. При цьому немає підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням наданих нових довідок про заробітну плату.

Cудом встановлено, що 23.08.2010 позивачу вже було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Згодом із 01.10.2017 позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Отже, позивачем було дотримано умови щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", що не є спірним в межах цієї справи. В цей же час спірним є питання права позивача на переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Виходячи з аналізу законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії.

При цьому, за наявності у особи права на пенсію за різними законами законодавець не забороняє пенсіонеру після призначення пенсії звернутися із заявою про переведення на пенсію за іншим законом з урахуванням вимог законодавства та нових обставин.

Пенсійні правовідносини осіб, які мають (мали) статус державного службовця, врегульовано законодавством про державну службу, зокрема Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, який набув чинності 01.05.2016 року.

Чинна редакція Закону №889-VІІІ передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця виключно за дотримання такими особами умов, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме: щодо віку, загального стажу, спеціального стажу.

Прикінцевими та перехідними Положеннями Закону №889-VІІІ, який набув чинності 01.05.2016 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії як державному службовцю.

Спірні у цій справі правовідносини стосуються саме переведення позивача з пенсії за віком відповідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", на підставі поданої заяви від 20.05.2024.

Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, з чого слідує, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії.

У зв`язку з наведеним слід зробити висновок, що за наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про переведення на пенсію за іншим законом.

За таких обставин, безпідставним є твердження відповідачів про відсутність у позивача права на пенсію за віком за Законом України Про державну службу, а відтак оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області від 28 травня 2024 року №11 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за Законом України «Про державну службу» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, відмова відповідача-1 у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону "Про державну службу" не відповідає критеріям обґрунтованості та законності, які встановлені в ч.2 статті 2 КАС України.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення відповідної позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області про відмову у перерахунку (переведенні) пенсії ОСОБА_1 від 28 травня 2024 року №11.

Доводи апеляційної скарги відповідача-1 висновків суду першої інстанції у наведеній частині не спростовують і підстав для його скасування в цій частині не вбачається.

Відносно вимог позивача про зобов`язання Пенсійного органу (відповідача-2) вчинити певні дії, як-то призначити пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок від 20.05.2024 № 37/02/2-24, 37/02/2-24, то колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційний суд враховує, що спірним у досліджуваних правовідносинах являється питання щодо права позивача на вибір виду пенсії, зокрема, перехід із пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу, на підставі заяви від 20.05.2024 року, а не питання щодо визначення розміру пенсії позивача з урахуванням нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

При цьому слід зазначити, що подані позивачем до відповідача довідки від 20.05.2024 №№37/02/2-24, 37/02/2-24, видані Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, з метою нарахування (перерахунку) пенсії, видані за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 року за №180/30048 (далі Постанова №1-3).

Вказані довідки за зазначеною формою, згідно із пунктом 1 Постанови №1-3, видаються виключно для призначення пенсії згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, а не для перерахунку пенсії.

З врахуванням наведеного вище, у розглядуваній справі колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно зобов`язав відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити призначення та виплату позивачу пенсії державного службовця за віком на підставі довідок про заробітну плату від 20.05.2024 №№ 37/02/2-24, 37/02/2-24.

Як уже було вказано апеляційним судом, питання щодо призначення та виплати позивачу пенсії не є спірними, оскільки позивачці з 23 серпня 2010 року уже було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а з 01 жовтня 2017 року позивач отримує пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV. 20 травня 2024 року позивач звернулася до Пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію по віку згідно Закону України "Про державну службу", яку їй уже було раніше призначено.

Отже, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та не врахував норм чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до помилкових висновків відносно вимог позивача зобов`язального характеру.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади. На адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде необхідність зобов`язання відповідача-1, який згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності, зобов`язаний розглянути направлену на його розгляд заяву позивача від 20.05.2024 з доданими документами по суті вимог такої заяви щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по віку відповідно до Закону №1058-IV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача-1 вчинити дії підлягає скасуванню як таке, що ухвалене судом з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильним у цій частині застосування норм матеріального права, із прийняття у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення відповідних позовних вимог.

У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне і обгрунтоване.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задоволити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року в адміністративній справі №140/6414/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 20 травня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу, статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII Про державну службу на підставі довідок про заробітну плату від 20.05.2024 № 37/02/2-24, 37/02/2-24 виданих Департаментом соціальної та ветеранської політики Волинської обласної державної адміністрації, і в цій частині прийняти нову постанову, якою відповідні позовні вимоги задоволити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 20 травня 2024 року з пенсії по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

У решта частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року в адміністративній справі №140/6414/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль