Справа № 640/7002/22
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/7002/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національний музей історії України, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - ВКДКА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національний музей історії України (далі - третя особа, НМІУ), в якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 лютого 2022 року № 11-005/2022 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що з 2018 року він працює завідувачем філіалу НМІУ - Музею історичних коштовностей України (далі - МІКУ) і також є адвокатом. У липні 2021 року до нього для отримання правової консультації звернулись співробітники НМІУ, а саме: ОСОБА_2 (зав. сектору документально речових фондів відділу збереження фондів науково-дослідного підрозділу фондової роботи НМІУ); ОСОБА_3 (зав. сектору методології музейної роботи відділу науково-методичної роботи HMIУ); ОСОБА_4 (завідувач відділу науково-дослідного експозиційного пізньосередньовічної, ранньомодернової та нової історії України НМІУ).

Враховуючи, що вказані співробітники не є його підлеглими і не входять до структури філіалу НМІУ - МІКУ, територіально знаходяться за іншою адресою: АДРЕСА_1 , і є співробітниками НМІУ, а не співробітниками МІКУ, керуючись Конституцією України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було прийнято рішення надати на безоплатній основі зазначеним вище працівникам правову допомогу у вигляді усних консультацій та проведення роз`яснювальної роботи з правових питань.

Рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (далі - КДКА Київської області) від 27 жовтня 2021 року № 224/2021 адвоката ОСОБА_1 за наслідками розгляду скарги НМІУ притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк три місяці.

В указаному рішенні зазначено, що ОСОБА_1 з 20 березня 2018 року відповідно до наказу НМІУ був призначений на посаду завідувача Філіалом НМІУ - МІКУ і, перебуваючи на цій посаді, уклав як адвокат із певними працівниками музею договори про надання правової допомоги і на їх виконання подав до музею низку адвокатських запитів. Письмової згоди на це від музею адвокат не отримав. ОСОБА_1 погодився надавати правову допомогу особам, інтереси яких суперечать інтересам музею без погодження на те з останнім. ОСОБА_1 міг отримувати конфіденційну інформацію щодо свого роботодавця, яка може бути використана проти інтересів останнього.

16 листопада 2021 року позивачем подано до ВКДКА скаргу на рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 27 жовтня 2021 року № 224/2021.

01 лютого 2022 року ВКДКА скаргу задоволено частково, рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 27 жовтня 2021 року № 224/2021 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці - скасував та ухвалив нове рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Позивач зазначає, що ВКДКА дійшла неправильного висновку про те, що позивач діяв в конфлікті інтересів, адже такий конфлікт можливий лише між клієнтами адвоката, а не між його роботодавцем та клієнтом. Також, позивач зазначає, що в його діях відсутня така ознака як систематичність. Відповідачем при визначенні міри відповідальності не було враховано, що позивач раніше не притягався до відповідальності, стаж його адвокатської діяльності становить менше одного року, відповідей на його адвокатські запити він так і не отримав. Таким чином, на думку позивача, до нього застосовано надмірно суворий вид дисциплінарної відповідальності. Також, вважає, що оскільки ВКДКА скасувала вже виконане рішення КДКА Київської області та застосувала інший захід дисциплінарного стягнення, позивача притягнуто до відповідальності за один проступок два рази.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Залучено до участі у справі в якості третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний музей історії України.

НМІУ надані пояснення, в яких серед іншого зазначено, що ОСОБА_1 як завідувач філіалу музею з однієї сторони зобов`язаний представляти музей у правовідносинах з третіми особами, підпорядкуватися генеральному директору музею, виконувати його вказівки, розпорядження та доручення, а як адвокат з іншої сторони зобов`язаний захищати клієнтів і представляти вже їх інтереси у відносинах з музеєм, інтереси музею та клієнтів ОСОБА_1 є протилежними. Особисті інтереси ОСОБА_1 як керівника структурного підрозділу музею вступили в конфлікт з інтересами клієнтів, оскільки він на той час перебував в трудових відносинах з протилежною їм стороною та зобов`язаний був виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку такої сторони, підпорядковуватися її генеральному директору та виконувати його накази і розпорядження, що у спірних правовідносинах може йти в розріз з інтересами клієнтів.

Позивач порушив статті 6, 9, 39 Правил адвокатської етики, абзац 1 частини першої, пункти 6, 7 частини першої статті 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що відповідно до статті 34 Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ВКДКА подало відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що позивач, перебуваючи на посаді завідуючого філіалом НМІУ - МІКУ, уклав договори про надання правової допомоги з працівниками НМІУ, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тобто з трьома різними особами, які відмовились обійняти запропоновані посади в оновленій структурі музею та подали заяви про переведення на посади, які були запропоновані іншим працівникам з більш високою кваліфікацією. До музею від адвоката ОСОБА_1. надійшли адвокатські запити в інтересах вищезазначених осіб, яким він надавав правову допомогу, з доданими ордерами від 23 липня 2021 року № 08/2021, від 23 липня 2021 року № 09/2021, від 23 липня 2021 року № 10/2021, від 26 липня 2021 року № 11/2021.

Надання правової допомоги кільком особам, складання декількох адвокатських запитів в інтересах цих осіб, за наявності конфлікту інтересів між цими особами та НМІУ, без отримання письмового погодження на те з останнім, свідчить по систематичне порушення адвокатом ОСОБА_1 Правил адвокатської етики.

Адвокат ОСОБА_1. не зважив на те, що згідно статті 2 Правил адвокатської етики, дія Правил поширюється на всі види адвокатської діяльності та в частині, визначеній Правилами, - на іншу діяльність (дії) адвоката, в тому числі соціально-публічну діяльність адвоката, яка може вступити в суперечність з професійними обов`язками адвоката, або підірвати престиж адвокатської професії. Зважаючи на вищевикладені обставини, ВКДКА вбачає в діях адвоката ОСОБА_1 дисциплінарний проступок - систематичне (надання правової допомоги кільком особам, складання декількох адвокатських запитів в інтересах цих осіб, за наявності конфлікту інтересів між цими особами та НМІУ, без отримання письмового погодження на те з останнім) порушення правила адвокатської етики, зокрема статей 9, 39 Правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Крім того, відповідач зазначає, що скасування рішення КАДКА Київської області про застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на три місяці та прийняття рішення про накладення іншого стягнення не є подвійним застосування до позивача відповідальності в силу Закону.

07 червня 2022 року ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, в якому з мотивів, наведених у позові, просить задовольнити позовні вимоги.

Від ВКДКА до суду у червні 2022 року надійшли заперечення, в яких відповідач наполягає на відмові у задоволенні позову.

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року справу прийнято до провадження та розгляд справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Після прийняття справи до провадження Луганським окружним адміністративним судом від позивача, відповідача та третьої особи до суду надійшли додаткові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив наступне.

20 березня 2018 року наказом НМІУ від 07 березня 2018 року № 28/2-к ОСОБА_1 було призначено на посаду Завідувача Філіалом НМІУ - МІКУ.

У липні 2021 року до ОСОБА_1 для отримання правової консультації звернулись співробітники НМІУ, а саме: ОСОБА_2 (зав. сектору документально речових фондів відділу збереження фондів науково-дослідного підрозділу фондової роботи НМІУ); ОСОБА_3 (зав. сектору методології музейної роботи відділу науково-методичної роботи HMIУ); ОСОБА_4 (завідувач науково-дослідного експозиційного пізньосередньовічної, ранньомодернової та нової історії України НМІУ).

Адвокат ОСОБА_1. прийняв рішення про надання на безоплатній основі правової допомоги у вигляді консультації та проведення роз`яснювальної роботи з правових питань. З цією метою, він уклав договори про надання правничої допомоги з означеними особами, а також склав в їх інтересах та скерував до НМІУ адвокатські запити із доданими ордерами (від 23 липня 2021 року № 08/2021, від 23 липня 2021 року № 09/2021, від 23 липня 2021 року № 10/2021, від 26 липня 2021 року №11/2021).

27 жовтня 2021 року рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області № 224/2021 адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Адвокат ОСОБА_1 скористався правом на оскарження рішення КДКА Київської області та звернувся зі скаргою до ВКДКА.

Рішенням ВКДКА від 01 лютого 2022 року № 11-005/2022 скаргу адвоката ОСОБА_1 задовольнила частково, скасовано рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 27 жовтня 2021 року № 224/2021 і прийнято нове рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Не погодившись з указаним рішенням ВКДКА, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, а адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Статтею 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначені професійні обов`язки адвоката:

1. Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний:

1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики;

2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги;

3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів;

4) підвищувати свій професійний рівень;

5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування;

6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

2. Адвокату забороняється:

1) використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта;

2) без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб;

3) займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта;

4) відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

3. Адвокат забезпечує захист персональних даних про фізичну особу, якими він володіє, відповідно до законодавства з питань захисту персональних даних.

Статтею 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачені загальні умови дисциплінарної відповідальності адвоката.

Так, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначені підстави для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом. Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України. Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Частиною першою статті 39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

За положеннями статті 40 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката.

У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки.

Розгляд справи про дисциплінарну відповідальність адвоката є відкритим, крім випадків, якщо відкритий розгляд справи може призвести до розголошення адвокатської таємниці.

Під час засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ведеться протокол, який підписується головуючим та секретарем засідання.

Статтею 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу. Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Частиною першою статті 66 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, встановлено, що за порушення цих Правил до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також рішеннями З`їзду, актами Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України.

Встановлені обставини справи свідчать, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало встановлення факту здійснення ним адвокатської діяльності в умовах конфлікту інтересів.

Так, в ході розгляду скарги відповідачем було встановлено, що адвокат ОСОБА_1 з 07 березня 2018 року перебуває у трудових відносинах з НМІУ та обіймає посаду завідувача філіалу НМІУ - МІКУ, який є структурним підрозділом музею та не має статусу юридичної особи.

Відповідно до посадової інструкції завідувача філіалу, затвердженої генеральним директором музею 20 березня 2018 року, посада належить до категорії керівників (пункт 1.1) та підпорядковується безпосередньо генеральному директору (пункт 1.3). Обов`язками та завданнями ОСОБА_1 , як найманого працівника є: здійснення за погодженням з генеральним директором додаткових функціональних призначень та навантажень працівникам філіалу, забезпечення їх раціональної розстановки і доцільного використання (пункт 2.4); контроль за дотриманням працівниками музейних інструкцій трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку тощо (пункт 2.5); здійснення оперативного управління роботою філіалу (пункт 2.11); участь у складанні претензій, позовних заяв, відповідей, відзивів на позовні заяви, інших листів, запитів, що стосуються роботи філіалу (пункт 2.13); участь у підготовці проектів рішень керівництва музею (пункт 2.14); доповідання керівництву музею про всі виявленні випадки порушень працівниками і керівниками структурних підрозділів чинного законодавства, наказів та розпоряджень керівництва музею (пункт 2.17); давати пропозиції керівництву музею щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників філіалу (пункт 2.18); відстоювати та представляти інтереси філіалу в державних і судових органах (п.2.15); виконувати службові доручення свого безпосереднього керівника (пункт 2.7). Завідувач філіалу також має право бути присутнім на засіданнях вченої, науково-методичної, реставраційної рад музею, фондово-закупівельної комісії (пункт 3.1); отримувати особисто у інших керівників структурних підрозділів та фахівців інформацію та документи, необхідні для виконання його посадових обов`язків (пункт 3.5).

Таким чином, ОСОБА_1 , як завідувач структурного підрозділу НМІУ, мав доступ і володів усім обсягом інформації щодо діяльності музею, працівників музею та їх персональними даними, мав право на представництво музею в органах судової влади, був дотичний до складання, зокрема, претензій, позовних заяв, відповідей, відзивів на позовні заяви, щодо роботи філіалу, як структурного підрозділу музею.

У зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням кількості посад, працівникам, посади яких скорочуються, було повідомлено попередження про наступне вивільнення, запропоновані інші посади, що є вакантними в музеї.

Деякі працівники, а саме, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовились обійняти запропоновані посади в оновленій структурі і подали заяви про переведення на посади, які були запропоновані іншим працівникам з більш високою кваліфікацією.

Останні звернулись до ОСОБА_1 за отриманням правової допомоги та позивач погодився представляти їх інтереси у спорі з власним роботодавцем, з цією метою він уклав з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 договори про надання правової допомоги і направив в їх інтересах до музею адвокатські запити, до яких додав відповідні ордери на представництво інтересів клієнтів.

Суд зазначає, що статтею 9 Правил адвокатської етики перебачено, що під конфліктом інтересів треба розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності. Адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими, або вірогідно можуть стати суперечливими, а також за таких обставин надавати їм професійну правничу (правову) допомогу. У разі отримання адвокатом конфіденційної інформації від клієнта, якому він надавав професійну правничу (правову) допомогу, пов`язаної з інтересами нового клієнта при наданні правничої допомоги, адвокат зобов`язаний отримати письмове погодження клієнтів, між якими виник конфлікт інтересів. Адвокат без письмового погодження з клієнтом, щодо якого виник конфлікт інтересів, не може представляти, захищати клієнта чи надавати йому професійну правничу (правову) допомогу, якщо інтереси клієнта суперечать власним інтересам адвоката. За відсутності письмового погодження клієнта, в разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний з дотриманням умов, визначених цими Правилами.

Окрім того, за положеннями статті 21 Правил адвокатської етики, адвокат може виступати посередником між клієнтами за умови, якщо: між інтересами клієнтів немає конфлікту, або за наявності письмової згоди обох (всіх) клієнтів, інтереси яких представляє адвокат та які є суперечливими; адвокат пояснить кожному з клієнтів сутність відносин посередництва і отримає згоду кожного з клієнтів на їх одночасне представництво; адвокат має достатні підстави вважати, що він зможе зберегти об`єктивність при одночасному представництві інтересів клієнтів і по відношенню до кожного з них виконати свої професійні обов`язки відповідно до закону і вимог Правил.

Відповідно до частини четвертої статті 39 Правил адвокатської етики адвокат не може приймати доручення від клієнта, якщо суть доручення зводиться до необхідності вчинення дій в інтересах такого клієнта, спрямованих на захист його прав, які перебувають в конфлікті інтересів з юридичною особою, в якій адвокат раніше працював або надавав професійну правничу (правову) допомогу, якщо адвокат володіє інформацією, що може бути використана проти такої юридичної особи.

З урахуванням вказаного, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача з приводу того, що адвокат ОСОБА_1., перебуваючи на посаді завідувача філіалом НМІУ - МІКУ, без письмового погодження з НМІУ почав представляти інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були попереджені музеєм про наступне вивільнення, інтереси яких є взаємно суперечливими з інтересами музею, а також за таких обставин надавав їм професійну правничу (правову) допомогу, що порушує вимоги абзацу 2 статті 9 Правил адвокатської етики.

Більше того, адвокат порушив вимоги абзацу 4 статті 39 Правил адвокатської етики, оскільки прийняв доручення від клієнтів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за умови, що суть доручення зводиться до необхідності вчинення дій в інтересах таких клієнтів, спрямованих на захист їх прав, пов`язаних з їх вивільненням з музею, які перебувають в конфлікті інтересів з НМІУ, в якому адвокат ОСОБА_1 працює і володіє інформацією, що може бути використана проти такої юридичної особи.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що ВКДКА достеменно не встановлено, що позивач володів інформацією, яка могла бути використана проти НМІУ, також відсутні будь-які негативні наслідки, адже він навіть не отримав відповіді на свої запити, відтак в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку.

Суд звертає увагу, що Верховий Суд у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 818/1718/і7 зазначив, що згідно із Рекомендаціями К (2000) про свободу здійснення професії адвоката, обов`язки адвокатів перед своїми клієнтами повинні передбачати уникнення конфлікту інтересів. У Генеральних принципах етики адвокатів, прийнятих у 1995 році Міжнародною асоціацією юристів, зазначається, що адвокати не повинні приймати доручення, якщо інтереси їхніх клієнтів суперечать інтересам самих адвокатів, їх партнерів або інших їхніх клієнтів. Також адвокат зобов`язаний утриматися від обслуговування нового клієнта, якщо це здатне викликати виникнення загрози порушення конфіденційності відомостей, що довірені йому попереднім клієнтом, або якщо інформація, що є у розпорядженні адвоката, про стан справ попереднього клієнта здатна стати джерелом переваг для нового клієнта. Вказані вимоги поширюють свою дію на всі випадки як індивідуального, так і колективного здійснення адвокатами професійної діяльності.

Верховний Суд у зазначеній справі висновував, що порушенням правил адвокатської етики є, у тому числі, не лише дії чи бездіяльність, що призвели до настання конкретних негативних наслідків для особи внаслідок наявного конфлікту інтересів, а й сама ймовірність такого настання, виходячи із обставин справи, більш того розумні підстави вважати, що розвиток інтересів у подальшому призведе до виникнення такого конфлікту.

Суд в контексті спірних відносин, вважає за необхідне вказати, що в цьому випадку, позивач перебуваючи у трудових відносинах з НМІУ, при цьому діяв як адвокат, який представляє інтереси співробітників цього музею, які вважали своє майбутнє вивільнення протиправним, та відповідно мали намір оскаржити дії НМІУ.

Вказане безумовно свідчить про наявність конфлікту інтересів у діяльності адвоката, тим більше наявні розумні підстави вважати, що позивач як посадова особа філії НМІУ, мав доступ до інформації, яка могла бути використана проти останнього.

Відтак, у цьому випадку, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про наявність складу дисциплінарного проступку та порушення Правил адвокатської етики в діях позивача.

Стосовно посилань позивача на те, що суть правопорушення дає підстави для висновку, що воно не носить систематичний характер, сам позивач нещодавно став адвокатом, направив перші за свою професійну кар`єру запити, відтак до нього застосоване занадто суворе покарання, суд зазначає наступне.

Виходячи з вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України (частина друга статті 32 цього Закону).

За положеннями статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Верховний Суд у постанові від 26 січня 2023 року у справі № 420/5597/19 дійшов висновку, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, в межах розгляду цієї справи суд може надати правову оцінку рішенню Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.

Правовий висновок щодо вказаного викладений Верховним Судом у постановах від 25 червня 2018 року у справі № 810/1972/17 та неодноразово підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 813/2639/18, від 14 грудня 2020 року у справі № 821/1030/17, від 30 вересня 2021 року у справі № 440/1376/19, від 12 жовтня 2021 року у справі № 820/4155/18, від 23 грудня 2021 року у справі № 826/13972/18, від 10 листопада 2022 року у справі №826/14291/17, від 19 жовтня 2023 року у справі № 280/1396/22 та інших.

Водночас у рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Ці та наведені вище висновки висловлені Верховним Судом також у постановах від 28 червня 2023 року у справі № 640/20223/20 і від 14 вересня 2023 року у справі № 240/44051/21.

Таким чином, можна дійти висновків, що в контексті встановлених обставин справи, характеру спірних правовідносин та наведеної правової позиції Верховного Суду, адміністративний суд крізь призму вимог статті 2 КАС України може оцінити повноту дослідження та врахування відповідною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури усіх фактів та обставин, які з`ясовувалися такою Комісією щодо діянь адвоката у контексті дотримання процедури, не втручаючись при цьому у дискреційні повноваження стосовно визначення «грубості» дисциплінарного правопорушення, обрання суворості дисциплінарного стягнення і наданої юридичної оцінки доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі:

1) порушення присяги адвоката України;

2) розголошення адвокатом відомостей, що становлять адвокатську таємницю, використання їх у своїх інтересах або в інтересах третіх осіб;

3) заподіяння протиправними діями адвоката, пов`язаними із здійсненням ним адвокатської діяльності, значної шкоди клієнту, якщо така шкода встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили;

4) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Судом установлено, що позивач протягом року уклав декілька договорів на представництво інтересів трьох осіб у спорі з власним роботодавцем, послідовно направив в їх інтересах адвокатські запити, зазначені обставини вказують на системність та повторність вчинення дисциплінарних проступків позивачем, що в силу положень статей 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є підставою для застосування стягнення у вигляді зупинення адвокатської діяльності.

Той факт, що позивач станом на час застосування до нього дисциплінарного стягнення був адвокатом менше року, не має правового значення для застосування до нього дисциплінарного стягнення, оскільки умовою для припинення адвокатської діяльності слугує саме системне чи повторне протягом року вчинення дисциплінарного проступку безвідносно до строку набуття особою статусу адвоката.

Стосовно посилання позивача на те, що його було два рази притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне правопорушення, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області від 27 жовтня 2021 року № 224/2021 адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Адвокат ОСОБА_1 скористався правом на оскарження рішення КДКА Київської області та звернувся зі скаргою до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Рішенням ВКДКА від 01 лютого 2022 року № 11-005/2022 скаргу адвоката ОСОБА_1 задовольнила частково, скасовано рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 27 жовтня 2021 року № 224/2021 і прийнято нове рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Суд звертає увагу, що факт перегляду ВКДКА рішення КДКА Київської області з наступним прийняттям рішення про позбавлення позивача права на заняття адвокатською діяльністю, не є повторним притягненням до юридичної відповідальності, оскільки рішення про застосування до позивача КДКА про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на три місяці - скасоване з прийняттям нового рішення. Суд зазначає, що скасування рішення КДКА передбачає собою відміну його дії з моменту прийняття, відтак позивач вважається таким, що не був притягнутий до такого виду відповідальності як позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку про те, що рішення ВКДКА України про притягнення позивача як адвоката до дисциплінарної відповідальності від 01 лютого 2022 року № 11-005/2022 у розуміння частини другої статті 2 КАС України є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення цього позову.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (ідентифікаційний код 26080214, місцезнаходження: вул. Борисоглібська, 3, 5 поверх, м. Київ, 04070), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національний музей історії України (ідентифікаційний код 02226103, місцезнаходження: вул. Володимирська, 2, м. Київ, 01001), про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Кисіль