Справа № 640/26834/20
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/26834/20

02 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.09.2020 щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 24.07.2020 №21-1506зп; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001, що діяла на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 24.07.2020 №21-1506зп.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ СУДОВІ РІШЕННЯ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення і виклику учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями, передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 27.02.2025. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Грицюку Р.П., яким ухвалою від 03.03.2025 прийнято її до провадження.

Ухвалу суду від 03.03.2025 скеровано позивачу, якою її отримано 11.03.2025, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення ф.119 та надіслано в електронний кабінет відповідачу 04.03.2025.

Будь-яких заяв від сторін у справі надалі до суду не надходило.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 08.04.2002 отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у розмірі 90 % суми місячної заробітної плати.

24.07.2020 Офіс Генерального прокурора видав позивачу довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій № 21-1506зп. Довідка видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 26.03.2020 за відповідною (прирівняною) посадою прокурора відділу і становить 66948,70 грн.

28.08.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку її пенсії на підставі вказаної вище довідки.

Листом від 01.09.2020 за №2600-0303-8/121701 відповідач повідомив позивачу про недоцільність проведення перерахунку його пенсії на підставі вказаної довідки.

Свою позицію відповідач мотивував тим, що при проведенні перерахунку пенсії позивачу мають застосовуватися положення статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VI, які встановлюють, що розмір пенсії прокурорів має становити 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати та не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тому, в разі проведення перерахунку розмір пенсії позивача становитиме 16380 грн (1638 грн (прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність) х 10). Тобто, розмір пенсійної виплати позивача зменшиться, оскільки на той час виплата становить 19995,44 грн.

Позивач, вважаючи відмову відповідача в перерахунку пенсії протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що має право на перерахунок пенсії без будь-якого зниження розміру відсотків і без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром, в якому відповідачем протиправно відмовлено.

ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В обґрунтування відзиву відповідач покликається на неправильне обґрунтування позову положеннями статті 86 Закону №1697-VII, статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, у зв`язку з чим позивач дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для перерахунку пенсії.

Покликається на те, що положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Просить ухвалити рішення про відмову в позові.

Відповідь на відзив матеріали адміністративної справи не містять.

ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом спору у цій справі є наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивача у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури та без обмеження її максимальним розміром.

При цьому, у цій справі право позивача на перерахунок пенсії відповідачем не заперечується. Спірним є те, який відсоток заробітної плати слід застосовувати при перерахунку пенсії позивача та чи розповсюджуються на позивача встановлені Законом №3668-VI обмеження розміру пенсії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 сформував наступні правові висновки:

«…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.»

«… внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги Особа-1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.»

Враховуючи викладене, на позивача поширюються положення законодавства щодо обмеження пенсії максимальним розміром.

Крім того, у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 Верховний Суд сформував наступний висновок:

«….колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії».

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII в частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, в силу вимог якої пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.05.2021 у справі №140/3802/21, від 12.01.2022 у справі №140/24264/21, від 17.11.2022 у справі №140/1022/21, від 29.06.2022 у справі №500/5077/21, від 22.08.2023 у справі №140/7066/21, від 14.05.2024 у справі № 460/144/21 та інших.

За таких обставин, враховуючи в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача виходячи з розрахунку 90%.

Оскільки внаслідок перерахунку пенсії позивача з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати та з обмеженням її максимальним розміром її розмір зменшиться, відповідач правомірно відмовив у такому перерахунку.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.