Справа № 380/23120/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №380/23120/24 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо незабезпечення безпечних умов руху транспортних засобів в районі будинку № 25 по вул. Степана Бандери у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області, в частині невиконання обов`язку провести демонтаж двох незаконно встановлених пристроїв примусового зниження швидкості (лежачих поліцейських);

- зобов`язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради здійснити демонтаж двох незаконно встановлених пристроїв примусового зниження швидкості (лежачих поліцейських) в районі будинку № 25 по вул. Степана Бандери у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає в будинку № 29 вул. Степана Бандери, що у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області. Недалеко від його помешкання, а саме в районі будинку № 25 на проїжджій частині дороги невідомими особами незаконно встановлено два пристрої примусового зниження швидкості («лежачий поліцейський»), які перешкоджають безпечним та зручним умовам руху транспортних засобів і пішоходів. Оскільки зазначена вулиця підпорядковується Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, позивач вважає, що саме на неї покладено обов`язок забезпечення безпечних умов дорожнього руху. Стверджує, що він неодноразово завертався Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради з вимогою усунути наведені порушення, однак безрезультатно.

Позивач вважає, що бездіяльність Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо відсутності демонтажу самовільно встановлених пристроїв примусового зниження швидкості порушує його права та законні інтереси, як користувача автомобільної дороги, оскільки такі влаштовані неправомірно та з порушенням правил дорожнього руху України. У зв`язку із чим він звернувся до адміністративного суду по даній справі.

Згідно ухвали про відкриття провадження відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Копію вказаної ухвали доставлено відповідачу 19.11.2024, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 15.11.2025 у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом з матеріалів справи встановлені наступні обставини:

На проїжджій частині дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області, встановлено два пристрої примусового зниження швидкості, що підтверджується фотознімками їхнього місця розташування та актами обстеження ділянки вуличної-шляхової мережі від 22.04.2024 та 12.06.2024, складеними інспекторами ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області.

Під час проведення обстеження ділянки дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівської області, встановлено недоліки її утримання та експлуатації, а саме: облаштовані пристрої примусового зниження швидкості без відповідного погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

За результатами обстеження ділянку дороги визнано такою, що не відповідає вимогам ДСТУ 4123-2020.

Забезпечення безпечного експлуатаційного стану вказаної ділянки дороги (вулиці) покладено на Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

На письмовий запит позивача від 07.09.2023 щодо надання дозволу на облаштування пристроїв примусового зниження швидкості у місці їхнього розташування по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, відповідач надав відповідь про те, що Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради дозвіл на встановлення пристроїв за вказаною адресою не надавався.

Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП НП України надало письмову інформацію від 23.03.2024 з якої вбачається, що на адресу УПП у Львівській області не надходило звернень від Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо проведення спільного комісійного обстеження на предмет встановлення осіб, причетних до здійснення самовільного монтажу пристроїв примусового зниження швидкості по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі.

Працівниками відділу безпеки дорожнього руху УПП у Львівській області було здійснено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та встановлено, що за вказаною адресою облаштовані пристрої примусового зниження швидкості, про що було складено відповідні акти. Встановити осіб, причетних до облаштування зазначених пристроїв, не виявилося можливим. З метою виконання покладених на поліцію завдань, а також для забезпечення безпеки дорожнього руху, голові Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надіслано вимогу № 631 від 23.04.2024 щодо демонтажу самовільно облаштованих пристроїв примусового зниження швидкості вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірну бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права та інтереси.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної бездіяльності з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.ст. 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги» (в редакції на час спірних правовідносин), вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції на час спірних правовідносин), до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 27 цього ж Закону, організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-комунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення. Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті. Зміни в організації дорожнього руху з метою підвищення інтенсивності руху транспортних засобів за рахунок зниження рівня безпеки дорожнього руху не допускаються.

Згідно із п. 5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою КМУ № 198 від 30.03.1994, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Згідно із п. 11 цих же Єдиних правил, - власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовано факту, що на ділянці дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області, має місце встановлення двох пристроїв примусового зниження швидкості без надання дозволу органом місцевого самоврядування та відповідного погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області покладено на Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області звернулося до останньої з вимогою № 631 від 23.04.2024 та, в подальшому, з вимогою № 803 від 18.06.2024, про необхідність негайного вжиття заходів щодо демонтажу самовільно влаштованих пристроїв примусового зниження швидкості по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі.

Відповідач станом на час розгляду справи не надав суду належні докази про виконання зазначених вимог ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області відповідно такі залишаються не виконаними, що є доказом про неправомірну бездіяльність Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільні дороги», основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів і організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, правилами та нормами.

Згідно із п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 21 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів, а також розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із ст. 24 цього ж Закону, власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про автомобільні дороги», користувачі автомобільних доріг та учасники дорожнього руху мають право на безперервні, безпечні та зручні умови руху.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незабезпечення безпечних умов дорожнього руху на ділянці дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області, в частині невиконання обов`язку здійснити демонтаж двох незаконно встановлених пристроїв примусового зниження швидкості, підлягають задоволенню.

Відповідно також підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині зобов`язати відповідача здійснити демонтаж двох незаконно встановлених пристроїв примусового зниження швидкості на ділянці дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом враховуються аргументи позивача, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (79058, м. Львів, вул. Липинського, 11, м. Львів, 79058, ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо незабезпечення безпечних умов дорожнього руху на ділянці дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області, в частині невиконання обов`язку здійснити демонтаж двох незаконно встановлених пристроїв примусового зниження швидкості.

Зобов`язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради здійснити демонтаж двох незаконно встановлених пристроїв примусового зниження швидкості на ділянці дороги по вул. Степана Бандери, 25 у смт. Брюховичі, Львівського району, Львівської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (79058, м. Львів, вул. Липинського, 11, м. Львів, 79058, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 01.04.2025 року.

Суддя Гавдик З.В.