Справа № 160/24289/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24289/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року (суддя Врона О.В.) в справі № 160/24289/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про:

визнання протиправним дій щодо незарахування періодів роботи з 24 листопада 2000 року по 01 січня 2003 року на посаді водія мікроавтобуса фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу;

зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи на посаді водія мікроавтобуса фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 24 листопада 2000 року по 01 січня 2003 року;

визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення та не нарахування пенсії за віком та страхового стажу з моменту подачі заяви до Пенсійного фонду - з 17 червня 2024 року;

зобов`язання призначити пенсію за віком після досягнення 63-річного віку та наявності трудового стажу з моменту подачі заяви до Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області - з 17 червня 2024 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 рок залучено до участі в справі як відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФУ в Херсонській області).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №68 від 24.06.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді водія мікроавтобуса фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 24.11.2000 по 01.01.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду у цій справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що за наданими документами та даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 склав 20 років 3 місяці 3 дні.

За результатами розгляду документів, поданих позивачем, а саме звірки даних записів дубліката трудової книжки НОМЕР_2 від 14 листопада 1997 року, встановлено відсутність відомостей персоніфікованого обліку, а саме по періоду роботи з 24 листопада 2000 року по 01 січня 2003 року. Поряд з цим, страховий стаж зараховано з 01 січня 2002 року по 31 серпня 2002 року відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивачу запропоновано підтвердити відомості про роботу за записами трудових книжок додатковими документами або результатами перевірки відповідності даним первинним документам.

У зв`язку з цим прийнято рішення від 24 червня 2024 року № 68 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше - 21 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.06.2024? ?звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою і документами? про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута ГУ ПФУ в Херсонській області, який рішенням №68 від 24.06.2024 відмовив у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

В рішенні зазначено, що згідно зі?ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після? ?досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу: з 01.01.2021 по 31.12.2021 не менше 28 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року від 21 до 31 року.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання Указу Президента України від 04.05.1998 №401 та постанов? ?Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794, від 08.06.1998 №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування проваджувався протягом 1998-2000 років. Починаючи з 01.07.2000 обчислення? ?пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови? ?№794).

Вік заявника 63 роки 14 днів.

За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 20 років 3 місяці 3 дні.

За результатами звірки? даних записів дубліката трудової книжки НОМЕР_2 від 14.11.1997 встановлено відсутні відомості персоніфікованого обліку, а саме періоду роботи з 24.11.2000 по 01.01.2003. Страховий стаж зараховано з 01.01.2002 по 31.08.2002 відповідно даним відомостям реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відомості про роботу за записами трудових книжок доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки відповідності даним первинним документам.

Відповідно до записів дубліката трудової книжки НОМЕР_2 ? від 14.11.1997 ОСОБА_1 24.11.2000 був прийнятий на посаду водія? ?мікроавтобуса? у? ?приватного підприємця ОСОБА_2 , 01.01.2003 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Записи засвідчені підписами роботодавця і скріплені печатками.

Врахувавши, що позивач як застрахована особа не повинна нести відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної та своєчасної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачеві таких періодів, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Херсонській області, а також обрав спосіб захисту порушеного права - зобов`язання цей орган повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової позиції суду.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17 червня 2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, №68 від 24 червня 2024 року відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 21 рік.

У рішенні вказано, що вік заявника - 63 роки 14 днів.

За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 20 років 3 місяці 3 дні.

За результатами звірки? даних записів дубліката трудової книжки НОМЕР_2 від 14.11.1997 встановлено відсутні відомості персоніфікованого обліку, а саме періоду роботи з 24.11.2000 по 01.01.2003. Страховий стаж зараховано з 01.01.2002 по 31.08.2002 відповідно даним відомостям реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відомості про роботу за записами трудових книжок доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки відповідності даним первинним документам.

Дублікат трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 містить записи, що позивач 24.11.2000 року прийнятий на посаду водія?мікроавтобуса?у?приватного підприємця ОСОБА_2 , 01.01.2003 року звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання зарахування до страхового стажу саме періоду роботи з 24 листопада 2000 року по 01 січня 2003 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За положеннями частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року (частина друга статті 26 Закону № 1058-IV).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Дублікат трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 містить записи, що позивач 24.11.2000 року прийнятий на посаду водія?мікроавтобуса?у?приватного підприємця ОСОБА_2 , 01.01.2003 року звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Основним доводом апелянта є неможливість зарахування періоду роботи з 24 листопада 2000 року по 01 січня 2003 року через відсутність в індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Довідка ОК-5) інформації про нарахований дохід та сплачені внески за цей період.

Статтею 20 Закону № 1058-ІV встановлено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відтак, обов`язок зі сплати страхових внесків покладається на роботодавця (страхувальника), саме страхувальник несе відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже несплата роботодавцем (страхувальником) страхових внесків не може бути підставою для неврахування отриманого особою доходу (заробітної плати).

Відповідно, відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії у належному розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України за умови підтвердження страхового стажу та відомостей про отриманий дохід наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Відтак, судом першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу періоду роботи з 24 листопада 2000 року по 01 січня 2003 року та, відповідно, про протиправність рішення №68 від 24 червня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону№ 1058-ІV.

Доводи апелянта зводяться про правомірності незарахування спірних періодів до страхового стажу через несплату роботодавцем страхових внесків та спростовані приведеними висновками суду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому судом в апеляційному порядку не переглядається.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в справі № 160/24289/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в справі № 160/24289/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 02 квітня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов