Справа № 620/10586/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

31 березня 2025 року

м. Київ

справа №620/10586/24

адміністративне провадження №К/990/10610/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №620/10586/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 9118,81 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі - Постанова №118), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (далі - Постанова №168), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" (далі - Постанова №185) та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2022.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 14.10.2024 позов задовольнив повністю: визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 з 01.03.2022, у розмірі 1,197 з 01.03.2023 та у розмірі 1,0796 з 01.03.2024; зобов`язав відповідача провести перерахунок (індексацію) пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 9118,81 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 Постанови №118 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 Постанови №168 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 Постанови №185 та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2022.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 10.02.2025 апеляційну скаргу відповідача задовольнив частково, скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково: визнав протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні індексації пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796; зобов`язав відповідача провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 9118,81 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 Постанови №185 та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2024. Позовні вимоги позивача в частині періоду з 01.03.2022 по 29.01.2024 включно залишив без розгляду.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить її скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 24.03.2025 залишив без руху касаційну скаргу позивача з підстав пропущення ним строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції та відсутності клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, відсутності доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги, та надав десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду доказів на підтвердження наведених у касаційній скарзі підстав для поновлення строку на касаційне оскарження або наведення інших підстав для поновлення вказаного строку, та документа про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24.03.2025 скаржником подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій позивач посилається на усунення недоліків касаційної скарги та просить відкрити касаційне провадження за його касаційною скаргою. Скаржник заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції з підстав пропущення ним цього строку з поважних причин, оскільки ним не було отримано судового рішення своєчасно, а про наявність оскаржуваного судового рішення він дізнався лише з Єдиного реєстру судових рішень.

Також на виконання вимог цієї ухвали Верховного Суду скаржник надає до суду квитанцію від 27.03.2025 ІD: 7388-9592-3313-2430 про сплату судового збору у розмірі 1972,80 грн.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до підпунктів "а", "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, скаржник визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на застосування судом апеляційної інстанції положень статті 42 Закону №1058-IV, Порядку №124, Постанов №127, №118, №168, №185 у правовідносинах стосовно перерахунку пенсії у зв`язку з щорічною індексацією, застосування збільшеного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії без урахування висновків Верховного Суду, сформульованих у постановах від 27.01.2025 у справі №200/422/24, від 27.01.2025 у справі №620/7211/24, від 28.01.2025 у справі №400/4663/24, від 28.01.2025 у справі №120/1483/24.

Скаржник доводить, що судом апеляційної інстанції не враховано нездійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у 2019 році із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої з заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт), у розмірі 1,17, у 2020 році із застосуванням коефіцієнта у розмірі 1,11, у 2021 році із застосуванням коефіцієнта у розмірі 1,11, у 2022 році із застосуванням коефіцієнта у розмірі 1,14, у 2023 році із застосуванням коефіцієнта у розмірі 1,197, а також у 2024 році із застосуванням коефіцієнта у розмірі 1,0796.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував коефіцієнт збільшення показника середньої з заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, лише з 01.03.2024 та у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 Постанови №185. Вважає, що застосуванню цього коефіцієнту передує застосування коефіцієнтів за 2019-2023 роки шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 Постанови №168. У зв`язку з цим просить провести виплату недоотриманих сум пенсій, починаючи з 01.03.2022.

Позивач зауважує про неврахування судами правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, в якій зазначено, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Скаржник покликається на те, що при проведенні перерахунку пенсій відповідно до Закону №1058-IV у зв`язку з щорічною індексацією згідно з постановами Уряду, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону №1058-IV. В свою чергу Порядок №124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV.

Скаржник також посилається на підстави касаційного оскарження, передбачене підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Ця справа є винятково важливою для самого скаржника, оскільки її пенсія є єдиним джерелом її доходу.

Аналіз аргументів касаційної скарги у їхньому логічному взаємозв`язку з обставинами справи, встановленими в судових рішеннях, дає підстави для висновку про наявність фактів, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які б могли слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, і Верховний Суд, як виняток, здійснить касаційний перегляд рішень судів попередніх інстанцій, ухвалених у цій справі.

Посилання скаржника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 42 Закону №1058-IV, Порядку №124, Постанов №127, №118, №168, №185, без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, сформульованих у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а та порушення норм процесуального права, на думку колегії суддів, потребують ретельної перевірки.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Підставами для відкриття касаційного провадження у цій справі є пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України та наявність обставин, наведених у пункті 1 частини четвертої, підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Наведені аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №620/10586/24.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №620/10586/24.

Витребувати з Чернігівського окружного адміністративного суду справу №620/10586/24.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб