Справа № 240/30244/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/30244/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

31 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Державної міграційної служби України, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі відповідач-1, ГУ ДМСУ в Харківській області), за результатами службової перевірки оформлення 17 серпня 2001 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства, затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 31 березня 2023 року за № 55/2023;

- зобов`язати ГУ ДМСУ в Харківській області видалити (виключити) з Інформаційної підсистеми «Функціональний модуль «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України інформацію (відомості) про недійсність паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 17 серпня 2001 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі відповідач-2, УДМСУ в Житомирській області), за результатами службової перевірки оформлення 29 липня 2015 року Малинським РС УДМС України в Житомирській області паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства, затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 24 травня 2023 року за № 87/2023;

- зобов`язати УДМСУ в Житомирській області видалити (виключити) з Інформаційної підсистеми «Функціональний модуль «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України інформацію (відомості) про недійсність паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 29 липня 2015 року Малинським РС УДМС України в Житомирській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку УДМСУ в Житомирській області, за результатами службової перевірки оформлення 19 вересня 2011 року органом видачі 1801 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства, затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 31 травня 2023 року за № 170/2023;

- зобов`язати УДМСУ в Житомирській області видалити (виключити) з Інформаційної підсистеми «Функціональний модуль «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України інформацію (відомості) про недійсність паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 19 вересня 2011 року органом видачі 1801 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку УДМСУ в Житомирській області, за результатами службової перевірки оформлення 18 квітня 2018 року органом видачі 1824 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства, затвердженого директором Департаменту з питань громадянства паспортизації та реєстрації ДМС України від 12 липня 2023 року за №192/2023;

- зобов`язати УДМСУ в Житомирській області видалити (виключити) з Інформаційної підсистеми «Функціональний модуль «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України інформацію (відомості) про недійсність паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданого 18 квітня 2018 року органом видачі 1824 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області та Державної міграційної служби України подали апеляційні скарги, в яких просять рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначено, що за результатами перевірки, проведеної на підставі затвердженого ДМС України 31 березня 2023 року висновку № 55/2023, за результатами службової перевірки оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , оформленого 17 серпня 2001 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що при оформленні 29 липня 2015 року паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посадовими особами Малинського РС УДМС порушено вимоги пункту 4.2 розділу IV та розділу VI Порядку №320, зокрема встановлено, що перевірку особи за реєстраційними обліками не проведено, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 оформлений особі, належність якої до громадянства України відповідно до положень статті 3 Закону України № 2235-ІІІ не встановлено. У зв`язку з цим, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 визнано оформленим з порушенням вимог законодавства, а тому відповідно до вимог підпункту 8 пункту 108 Порядку №302 визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, про що повідомлено позивача. Однак, зазначене підправлення повернулося з відміткою поштового відділення «у зв`язку з відсутністю адресата».

Крім того, у зв`язку із надходженням вказаного висновку № 55/2023 проведено службову перевірку, за результатами якої встановлено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлений на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , який висновком службової перевірки ГУДМС у Харківській області від 31 березня 2023 року за № 55/2023, визнано оформленим з порушенням вимог законодавства, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню. Тому, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , дата видачі 19 вересня 2011 року, строк дії до 19 вересня 2021 року, орган, що видав 1801, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано оформленим з порушенням вимог законодавства та, відповідно до підпункту 8 пункту 89 Порядку № 152, визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

За результатами проведення службової перевірки оформлення 18 квітня 2018 року органом видачі 1824 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що такий оформлений на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , який висновком службової перевірки УДМСУ в Житомирській області від 24 травня 2023 року № 87/2023, визнано оформленим з порушенням вимог законодавства, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню. Тому, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , дата видачі 18 квітня 2018 року, строк дії до 18 квітня 2028, орган, що видав 1824 (Малинський РС УДМС), на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано оформленим з порушенням вимог законодавства та, відповідно до підпункту 8 пункту 89 Порядку № 152, визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

При цьому, подана ксерокопія довідки №27020 від 27 липня 2001 року про визначення належності до громадянства України ОСОБА_1 , у тому числі копії інших посвідчень, які є похідними, отриманими на підставі паспортного документа, який визнано оформленим з порушенням вимог законодавства, не є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні вимог статей 72 76 КАС України, а ксерокопія довідки ще й суперечить вимогам Закону №2235-ІІІ.

Відповідно до наявної копії заяви про видачу (заміну) паспорта громадянина рф, у графі «другие сведения» зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «приобрел гражданство рф по ст.18 «а» Закона от 28.11.91 г. решением от 09.01.2001». Отже, паспорт громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , оформлено 17 серпня 2001 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області громадянину російської федерації ОСОБА_1 , що протирічить положенням статті 4 Конституції України в частині існування в Україні єдиного громадянства.

Довідка №27020 від 27 липня 2001 року про визначення належності до громадянства України ОСОБА_1 містить посилання про її оформлення на підставі пункту 3 статті 2 Закону №2235-ІІІ, який, тим часом закріплює принцип неможливості позбавлення громадянина України громадянства України. До того ж, нормами пункту 101 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (Порядок №215), затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (у редакції чинній на 2001 рік), передбачалося, що у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України головне управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України. Отже, довідка №27020 від 27 липня 2001 року про визначення належності до громадянства України ОСОБА_1 ні за змістом, ні за формою не відповідає встановленим вимогам законодавства, а тому не може розцінюватися доказом у справі.

До того ж, інформація, яка вказана у долученій до позову копії довідки № 27020 про визначення належності до громадянства України від 27 липня 2001 року, не відображена у заяві про видачу паспорта громадянина України при оформленні паспорта у 2001 році. Таким чином, під час прийняття рішення про оформлення 17 серпня 2001 року паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із втратою паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року працівниками MBM Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, на той час, порушено вимоги статті 3 Закону України № 2235-II, пункту 108 Порядку № 215 та пункту 26 розділу IV Інструкції №316, а саме, не здійснено перевірку належності особи до громадянства України.

Таким чином, ОСОБА_1 приховував факти і не дотримався умов, передбачених законодавством щодо визначення належності до громадянства (факт постійного проживання на час проставлення напису «Україна» в паспорті громадянина СРСР зразка 1974 року), що, як наслідок, потягло за собою оформлення паспорта громадянина України з порушенням вимог законодавства, за відсутності встановленого факту перебування ОСОБА_1 у громадянстві України на момент визначення первісної сукупності громадян України, і як результат висновком службової перевірки було встановлено, що паспорт громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , оформленим 17 серпня 2001 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, недійсним та таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, тому підлягає вилученню, анулюванню та знищенню в установленому законодавством порядку.

Відповідачі наголошують, що визнання паспортів такими, що оформлені з порушенням вимог законодавства, не ототожнюється з процедурами припинення (вихід, втрата та ін.) громадянства України, а є окремими, врегульованими відповідним Порядком процедурами. А тому опісля підтвердження належності до громадянства України, набуття громадянства України, особа може оформити паспорт громадянина України.

Встановлення належності до громадянства України за своїм змістом не є підставою набуття громадянства України: це є встановлення факту перебування особи у громадянстві України на момент визначення первісної сукупності громадян України, що і має певне юридичне значення для особи. У разі підтвердження позивачем своєї належності до громадянства України, при наданні відповідних фактів, якими визначено первісну сукупність громадян України у розумінні статті 3 Закону №2235-ІІІ, він може бути документований паспортом громадянина України, як документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Позивач та Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області не подали відзивів або письмових пояснень на апеляційні скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 26 липня 1985 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_6 , оформлений Орджонікідзевським РВ у м. Запоріжжі у зв`язку з досягненням 16-річного віку.

У пункті 7 заяви про видачу паспорта інформація про батьків зазначено: батько ОСОБА_3 росіянин, мати ОСОБА_4 українка. У пункті 10 заяви про видачу паспорта адреса місця проживання зазначено: АДРЕСА_1 . У розділі «Службові відмітки» міститься інформація про вклеювання 13 січня 1995 року ПВ м. зеленоград московської області фотокартки по досягненню 25-річного віку.

Згідно копій облікових документів реєстрації місця проживання (форма А, форма Б), наданих відділом реєстрації фізичних осіб по Вознесенському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був прописаний з 1985 року по 1986 рік за адресою: АДРЕСА_1 , за паспортом громадянина колишнього CPCP зразка 1974 року серії НОМЕР_6 . Знятий з реєстраційного обліку 21 серпня 1986 року з вибуттям до м. зеленоград московської області російської федерації.

Згідно паспорта громадянина колишнього CPCP зразка 1974 року серії НОМЕР_6 у 1987 році ОСОБА_1 вибув з московської області для проходження служби в лавах радянської армії. 23 вересня 1989 року знову прописаний «на учебу до 01 марта 1994» общ., а 21 грудня 1994 року виписаний. З 05 січня 1995 року прописаний у м. зеленоград московської області російської федерації.

Згідно копій «заявления о выдаче (замене) паспорта (Форма №1П)» наявна інформація про набуття громадянства рф за статтею 18 «а» Закону рф від 28 листопада 1991 року «О гражданстве рсфср» («Приобретение гражданства в порядке регистрации» В порядке регистрации гражданство рсфср приобретают: а) лица, у которых супруг либо родственник по прямой восходящей линии является гражданином рсфср;) згідно із рішенням від 09 січня 2001 року в генеральному консульстві рф у Харкові (перевірено за базою ДКС МЗС). Після набуття громадянства рф ОСОБА_1 19 січня 2001 року документувався паспортом громадянина рф серії НОМЕР_7 , виданим розуменським ОМ ОВД білгородського району білгородської області, рф, де на той час був зареєстрований за місцем проживання.

У подальшому документований паспортом громадянина рф серії НОМЕР_8 від 03 листопада 2006 року органом внутрішніх справ району арбат м. москва та серія 4513 №417444 від 18 березня 2014 року відділенням управління федеральної міграційної служби росії по м. москва по району арбат, рф.

Також на підставі зазначених паспортів ОСОБА_1 отримав закордонні паспорти громадянина рф серія НОМЕР_9 від 15 вересня 2008 року, який виданий федеральної міграційною службою 77777, рф та серія 72 №2863758 від 31 січня 2013 року, виданий федеральної міграційною службою 77001, рф.

06 липня 2001 року ОСОБА_1 подав заяву начальнику ВПР та МР ГУ МВС УМВС України в Харківській області, в якій просив встановити його належність до громадянства України на підставі пункту 3 частини 1 статті 3 Закону №2235-ІІІ. Також зазначив, що напис «громадянин України» в його паспорт громадянина колишнього СРСР був несений 12 січня 1993 року відділом внутрішніх справ Орджонікідзевського райвиконкому м. Запоріжжя. Місце проживання зазначено: АДРЕСА_2 . Інформація про дату прибуття в Україну на постійне проживання та адресу прописки у заяві відсутні.

Згідно корінця довідки №27020 від 27 липня 2001 року, ОСОБА_1 є громадянином України на підставі пункту 3 статті 2 Закону №1636-ХІІ.

17 серпня 2001 року позивач звернувся до МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області з заявою форми №1, в якій просив видати (замінити) паспорт у зв`язку з втратою. У названій заяві зазначено, що паспорт серії НОМЕР_1 , оформлений 17 серпня 2001 року, виданий на підставі паспорта серії НОМЕР_6 , оформленого Орджонікідзевським РВ м. Запоріжжя 26 липня 1985 року.

На підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 19 вересня 2011 року отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 .

29 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Малинського РС УДМС із заявою про видачу (заміну) паспорта у зв`язку з зіпсуванням паспорта серії НОМЕР_1 .

На підставі зазначеної заяви 29 липня 2015 року позивач отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

Згідно зазначеного паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 18 квітня 2018 року отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 .

Висновком №55/2023 за результатами службової перевірки оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з порушенням вимог законодавства від 21 березня 2023 року, відповідно до підпункту 8 пункту 108 Порядку №302 паспорт громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , оформлений МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню в установленому законодавством порядку. Зазначений висновок затверджений директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 31 березня 2023 року.

Висновком №87/2023 УДМСУ в Житомирській області за результатами службової перевірки оформлення 29 липня 2015 року Малинським РС УДМСУ в Житомирській області паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства від 17 травня 2023 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 оформлено 29 липня 2015 року Малинським РС УДМСУ в Житомирській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства, отже відповідно до підпункту 8 пункту 108 Порядку №302 паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 є недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню. Зазначений висновок затверджений директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 24 травня 2023 року.

Висновком №170/2023 УДМСУ в Житомирській області за результатами службової перевірки оформлення 19 вересня 2011 року органом видачі 1801 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства від 22 травня 2023 року, затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 31 травня 2023 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , дата видачі 19 вересня 2011 року, строк дії до 19 вересня 2021 року, орган, що видав 1801, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства та відповідно до підпункту 8 пункту 89 Порядку №152, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

Висновком №192/2023 УДМСУ в Житомирській області за результатами службової перевірки оформлення 18 квітня 2018 року органом видачі 1824 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства від 05 червня 2023 року, затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 12 липня 2023 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , дата видачі 18 квітня 2018 року, строк дії до 18 квітня 2028 року, орган, що видав 1824, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, отже відповідно до підпункту 8 пункту 89 Порядку №152 є недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

Позивач не погодився із вказаними висновками та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що орган державної влади правомірно поставив напис в паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року НОМЕР_6 «Україна», такі дії не виступали предметом перевірки під час складення оскаржуваних висновків. Позивач отримав паспорт громадянина України в порядку обміну паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, в якому було поставлено напис «Україна».

Суд уважає помилковим твердження відповідачів про те, що на момент оформлення МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 серпня 2001 року паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 не був громадянином України. Під час проведення перевірки оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_1 , ГУ ДМСУ в Харківській області неналежним чином дослідив всі документи, які підлягали вивченню під час проведення такої перевірки. Таким чином твердження відповідачів про порушення вимог пункту 26 розділу ІV Інструкції №316 не ґрунтується на належним чином досліджених матеріалах, а тому є безпідставним.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року №1636-ХІІ (Закон №1636-ХІІ) у редакції на момент його прийняття громадянами України є:

1) особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України;

2) особи, які працюють за державним направленням, проходять військову службу або навчаються за межами України, за умови, якщо вони народилися чи довели, що постійно проживали на її території, не перебувають у громадянстві інших держав і не пізніш як через рік після набрання чинності цим Законом виявили бажання стати громадянами України;

3) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону.

Згідно із ст.5 Закону №1636-ХІІ документами, які підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України, а для осіб віком до 16 років свідоцтво про народження.

Зразки та порядок видачі паспорта громадянина України та свідоцтва про народження визначаються положеннями про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження, які затверджуються Верховною Радою України.

26 червня 1992 року Верховною Радою України прийнято постанову №2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження», відповідно до якої 31 грудня 1993 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1086 «Про першочергові заходи щодо забезпечення видачі паспортів громадянина України» (Постанова №1086).

Згідно пункту 1 Постанови №1086 видачу паспорта громадянина України нового зразка і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон (надалі паспортів) почати у січні 1994 року.

Видані раніше громадянам України паспорти старого зразка, до яких органами внутрішніх справ у встановленому порядку внесено напис «Україна», чинні до їх обміну на паспорти громадян України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.08.1994 №316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.09.1994 за №211/421 затверджено Інструкцію щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, яка була чинною до 18.07.2006.

Пунктом 26 розділу ІV Інструкції №316 в редакції станом на серпень 2001 року громадяни, які заявили про втрату паспорта, перевіряються за обласним адресним бюро, при необхідності особа перевіряється службою віз і реєстрації щодо належності до громадянства України.

Якщо втрачені паспорти були одержані в органах внутрішніх справ не за місцем проживання заявників, то водночас із перевіркою за адресним бюро надсилаються запити за формою № 7 (додаток №5) із доданням фотокарток заявників для підтвердження видачі паспортів таким особам і одержання відомостей про них.

Відомості, вказані в запитах, додані до них фотокартки порівнюються з даними і фотокартками заяв форми № 1, а також проводиться перевірка таких осіб за оперативними обліками органів внутрішніх справ. Про наслідки перевірки ініціаторам запитів надсилаються відповіді за формою № 8 (додаток № 6) із доданням копій заяв форми № 1.

Одночасно в розділі «Службові відмітки» оригіналів заяв зазначається, коли втрачено паспорт і яким органом внутрішніх справ оформляється видача паспорта замість втраченого, після чого такі заяви вміщуються до архівної картотеки.

Якщо особи, які перевіряються, знаходяться в розшуку, наслідки перевірки повідомляються негайно телеграфом з висиланням відповідних матеріалів поштою.

У випадках, коли при порівнянні фотокарток не буде встановлено тотожність зображених на них осіб або виявлено невідповідність відомостей про власників паспортів, зазначених у запитах, з даними заяв форми № 1, про це повідомляється ініціатор запиту для вжиття додаткових заходів до встановлення особи заявника і обставин існуючих розбіжностей.

Запити, пов`язані із втратою паспортів, надсилаються не пізніше наступного дня після надходження заяв, а відповіді висилаються не пізніше 48 годин після надходження запитів.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу ІІ Інструкції №316 при обміні паспортів громадянами подаються паспорти, що підлягають обміну.

Громадянами для одержання й обміну паспортів, крім документів, передбачених пунктами 6 та 7 цієї Інструкції, подаються також заява форми № 1 (додаток № 1) і дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.

Таким чином, наведені положення законодавства України передбачали саме обмін зазначеного паспорта на паспорт громадянина України зразка 1994 року, оскільки внесення органами внутрішніх справ у встановленому порядку напису «Україна», підтверджували належність особи до громадянства України. Застереження про необхідність проведення перевірки щодо належності до громадянства України - відсутні.

Встановлено, що на момент звернення позивача із заявою форми №1, до паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_6 відділом внутрішніх справ Орджонікідзевського райвиконкому м. Запоріжжя 12 січня 1993 року у встановленому порядку внесено напис «Україна» відповідно до положень статті 2 Закону №1636-ХІІ.

На момент внесення такого запису позивач не мав громадянства іншої держави.

Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про громадянство» від 28 січня 1993 року №2949-ХІІ, який набрав чинності з 16 лютого 1993 року (Закон №2949-ХІІ), внесено зміни до пункту 2 статті 2 Закону №1636-ХІІ, а саме викладено його в новій редакції: « 2) особи, які працюють за державним направленням, проходять військову службу або навчаються за межами України, за умов, якщо вони народилися чи довели, що постійно проживали на її території, не перебувають у громадянстві інших держав і не пізніш як через два роки після набрання чинності цим Законом виявили бажання стати громадянами України».

Вказаною нормою визначено строк для виявлення бажання стати громадянином України тривалістю два, а не один рік після набрання чинності Законом №1636-ХІІ, що вказує на помилковість доводів відповідачів про те, що на момент внесення напису «Україна» до паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року НОМЕР_6 сплинув річний строк, визначений пунктом 2 статті 2 Закону України №1636-ХІІ.

Так, згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях висловлював юридичну позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №5-рп/2012, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012).

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 пункту 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018).

Закон №2949-ХІІ прийнято Верховною Радою України на реалізацію своїх повноважень щодо законодавчого регулювання питання громадянства України. Визначеними названим Законом змінами збільшено строк, протягом якого особи, що відповідають закріпленим у пункті 2 статті 2 Закону №1636-ХІІ характеристикам, протягом якого такі особи мають право виявити бажання стати громадянами України.

При цьому, обмеження права позивача на реалізацію виявлення бажання стати громадянином України строком в один рік, ставить його в нерівне становище з іншими особами, які виявили таке бажання після набрання чинності Законом України №2949-ХІІ.

Крім того, правомірність відповідних дій державного органу не виступала предметом перевірки під час складення оскаржуваних висновків.

Відтак, з 12 січня 1993 року позивач, як особа, що навчалася за межами України, але народилась на її території, не перебуває в громадянстві іншої держави та не пізніш як через два роки після набрання чинності Законом №1636-ХІІ виявила бажання стати громадянином України, правомірно отримав напис у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_6 «Україна».

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №2235-ІІІ, у редакції на момент прийняття, громадянами України є особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України».

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №2235-ІІІ особи, які зазначені у пункті 3 частини 1 цієї статті є громадянами України з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про помилковість твердження відповідачів про те, що на момент оформлення МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17 серпня 2001 року паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 не був громадянином України.

Відповідно до пункту 26 розділу ІV названої Інструкції громадяни, які заявили про втрату паспорта, перевіряються за обласним адресним бюро, при необхідності особа перевіряється службою віз і реєстрації щодо належності до громадянства України.

Якщо втрачені паспорти були одержані в органах внутрішніх справ не за місцем проживання заявників, то водночас із перевіркою за адресним бюро надсилаються запити за формою № 7 (додаток №5) із доданням фотокарток заявників для підтвердження видачі паспортів таким особам і одержання відомостей про них.

Відомості, вказані в запитах, додані до них фотокартки порівнюються з даними і фотокартками заяв форми № 1, а також проводиться перевірка таких осіб за оперативними обліками органів внутрішніх справ. Про наслідки перевірки ініціаторам запитів надсилаються відповіді за формою № 8 (додаток № 6) із доданням копій заяв форми № 1.

Одночасно в розділі «Службові відмітки» оригіналів заяв зазначається, коли втрачено паспорт і яким органом внутрішніх справ оформляється видача паспорта замість втраченого, після чого такі заяви вміщуються до архівної картотеки.

Якщо особи, які перевіряються, знаходяться в розшуку, наслідки перевірки повідомляються негайно телеграфом з висиланням відповідних матеріалів поштою.

У випадках, коли при порівнянні фотокарток не буде встановлено тотожність зображених на них осіб або виявлено невідповідність відомостей про власників паспортів, зазначених у запитах, з даними заяв форми № 1, про це повідомляється ініціатор запиту для вжиття додаткових заходів до встановлення особи заявника і обставин існуючих розбіжностей.

Запити, пов`язані із втратою паспортів, надсилаються не пізніше наступного дня після надходження заяв, а відповіді висилаються не пізніше 48 годин після надходження запитів.

За змістом висновку №55/2023, складеного ГУ ДМСУ в Харківській області, у розділі «Службові відмітки» заяви ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року міститься інформація про вклеювання 13 січня 1995 року ПВ м. зеленоград московської області фотокартки по досягненню 25-річного віку.

Копія такої заяви, яка міститься у додатку 13 до названого висновку, не містить зворотній бік заяви, на якому зазначаються службові відмітки, згідно затвердженої Інструкцією №316 форми №1. У додатках до висновку міститься копія заяви позивача форми №1 без зворотного боку такої.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, під час проведення перевірки оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_1 , ГУ ДМСУ в Харківській області неналежним чином дослідив всі документи, які підлягали вивченню під час проведення такої перевірки.

Тому, помилковими є твердження відповідачів про порушення вимог пункту 26 розділу ІV Інструкції №316 не ґрунтується на належним чином досліджених матеріалах, а тому є безпідставним оскільки вказаний пункт не є застосовним до спірних правовідносин.

До того ж, пункт 108 Порядку №218 на момент оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року 17 серпня 2001 року передбачав, що особам, які мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року, замість паспортів громадян колишнього СРСР залежно від місця проживання видаються паспорти громадян України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Встановлено, що позивач отримав паспорт громадянина України в порядку обміну паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, в якому було поставлено напис «Україна».

Помилковим є також посилання відповідача-1 на порушення вимог статті 3 Закону №2235-ІІІ під час оформлення позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року 17 серпня 2021 року.

За змістом висновку №55/2023 відповідач-1 виходив з того, що факт постійного проживання на території України позивач станом на 24 серпня 1991 року та/або станом на 13 листопада 1991 року документально не підтверджено, а тому підстав вважати ОСОБА_1 громадянином України не встановлено.

Разом з цим, позивач належить до громадян України згідно приписів пункту 3 частини 1 статті 3, а не пункту 2 статті 3 Закону №2235-ІІІ.

З урахуванням наведеного, рішення відповідача-1 у формі висновку №55/2023 не може вважатись законним та обґрунтованим.

При цьому, висновки відповідача-2 ґрунтуються на обставинах, встановлених у висновку №55/2023 року, такий висновок є застосовним і до рішень відповідача-2.

Листом прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора від 26 вересня 2022 року на адресу ДМС України направлено копію листа Служби безпеки України від 23 вересня 2022 року разом з додатками. Керуючись положеннями статей 4, 106 Конституції України, статтями 2, 24 Закону України №2235-ІІІ, пунктами 87, 104 Порядку №215 у зазначеному листі прокурор просить вирішити питання та клопотати перед Комісією при Президенті України з питань громадянства про втрату ОСОБА_1 громадянства України.

Відповідно до статті 17 Закону №2235-ІІІ громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону №2235-ІІІ підставою для втрати громадянства України є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття.

Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Згідно із статтею 23 Закону №2235-ІІІ Комісія при Президентові України з питань громадянства розглядає подання про втрату громадянства України і вносить пропозиції Президенту України щодо задоволення цих подань.

Відповідно до підпункту «а» пункту 87 Порядку №215 для припинення громадянства України внаслідок його втрати територіальні органи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають подання про втрату громадянства України.

Згідно пункту 104 Порядку №215 у разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України готує подання про втрату особою громадянства України та надсилає його разом із документами, передбаченими підпунктами «б» і «в» пункту 87 цього Порядку, до Державної міграційної служби України.

Державна міграційна служба України розглядає подання про втрату громадянства України та подані разом із ним документи.

У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України Державна міграційна служба України затверджує подання про втрату громадянства України та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Незважаючи на ініціативу Офісу Генерального прокурора звернення саме з клопотанням про втрату ОСОБА_1 громадянства України та наявності підстав для втрати ним громадянства України, а саме отримання громадянства рф згідно із рішенням від 09 січня 2001 року в генеральному консульстві рф у Харкові, за результатами службових перевірок, проведених ГУ ДМСУ в Харківській області та УДМСУ в Житомирській області, складено висновки, якими визнані такими, що оформлені з порушеннями вимог законодавства, недійсними та такими, що підлягають вилученню, анулюванню та знищенню в установленому законодавством порядку паспорти громадянина України серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , а також паспорти громадянина Україна для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_3 .

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на встановлену судом протиправність оскаржуваних висновків ГУ ДМСУ в Харківській області та УДМСУ в Житомирській області та необхідність їх скасування, а також те, що саме такими висновками передбачено внесення до Інформаційної підсистеми функціональний модуль «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби інформації про недійсність таких паспортів, наявні підстави для зобов`язання відповідачів видалити (виключити) інформацію (відомості) про недійсність паспортів позивача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.