Справа № 500/354/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/354/25

02 квітня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Фільварочну Ольгу Борисівну звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.11.2024 №45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу на підставі записів про роботу у трудовій книжці серії НОМЕР_1 такі періоди трудової діяльності: з 02.04.1984 по 15.06.1986 у радгоспі Фроловському, з 12.04.1994 по 01.10.1994 в Зборівському заводоуправлінні будматеріалів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши віку 63 років, звернувся до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) №5 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до норм статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши за принципом екстериторіальності заяву позивача та додані до неї документи Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було прийняте рішення від 15.11.2024 №45 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Відмова мотивована відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. До загального страхового стажу позивачу зараховано 18 років 8 місяців 18 днів. На адвокатський запит від 05.12.2024 №31 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надано відповідь від 17.12.2024 №1900-0305-8/61065, у якій поінформовано про незарахування до загального страхового стажу періодів згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 у радгоспі Фроловському з 02.04.1984 по 15.06.1986 (виправлення дати та дати наказу на звільнення) та в Зборівському заводоуправлінні будматеріалів з 12.04.1994 по 01.10.1994 (виправлення в даті видачі наказу про прийняття на роботу). На підтвердження надано як витяг з відмовної електронної пенсійної справи розрахунок страхового стажу ОСОБА_2 за результатами розгляду заяви від 12.11.2024 та рішення від 15.11.2024 №45.

Рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.11.2024 №45 про відмову у призначенні пенсії за віком позивач вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його гарантоване Конституцією України право на соціальний захист, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 28.02.2025 продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 .

Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами на його обґрунтування.

Продовжено строк розгляду справи №500/354/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії поза межами процесуального строку розгляду справи на один місяць.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у визначений судом строк своїм правом не скористався та відзиву на позов не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши 63-річного віку, 12.11.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло 15.11.2024 рішення №45 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зі змісту спірного рішення видно, що відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 21 року.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудові книжки, довідка про стаж, диплом, військовий квиток) загальний страховий стаж позивачу складає 18 років 8 місяців 18 днів.

Не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 02.04.1984 по 15.06.1986 (виправлення дати та дати наказу на звільнення).

Період роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 з березня 1996 по липень 2001 та згідно довідки від 22.04.2021 №165 враховано згідно фактично відпрацьованих днів (відсутні накази на зарахування /звільнення).

Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з абзацами 2-13 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу : з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; зі січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За положеннями частини другої статті 26 Закону №1058-ІV страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року (частина третя статті 26 Закону №1058-ІV).

Як видно зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.11.2024 №45 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " на день подання заяви про призначення пенсії від 12.11.2024 вік позивача становив 63 роки, загальний страховий стаж - 18 років 08 місяців 18 днів.

Не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 02.04.1984 по 15.06.1986 (виправлення дати та дати наказу на звільнення). Період роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 з березня 1996 по липень 2001 та згідно довідки від 22.04.2021 №165 враховано згідно фактично відпрацьованих днів (відсутні накази на зарахування /звільнення).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.01.1982 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у спірний період:

запис №11 - 02.04.1984 прийнятий трактористом у Фроловський радгосп (наказ №27 від 02.04.1984);

запис №12 - 15.06.1986 звільнений за власним бажанням згідно статті 31 КЗпП (наказ №65-к від 15.06.1986);

запис №19 - 12.04.1994 прийнятий на роботу муляром ІІІ розряду в Зборівське заводоуправління будматеріалів (наказ №14 від 12.04.1994);

запис №20 - 30.09.1994 час роботи з 1 червня 1994 по 1 жовтня 1994 не зараховується у загальний та безперервний трудовий стаж (наказ №103 від 30.09.1994);

запис №21 - 01.10.1994 звільнений з роботи згідно статті 38 КЗпП України (за власним бажанням) (наказ №66 від 01.10.1994).

При прийнятті спірного рішення відповідачем не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 02.04.1984 по 15.06.1986 (виправлення дати та дати наказу на звільнення).

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. (пункти 2.6-2.9)

Як видно із копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 14.01.1982 виправлення в даті звільнення та в даті видачі наказу про звільнення в записі про роботу в радгоспі Фроловському з 02.04.1984 по 15.06.1986 не проведено у встановленому порядку, (не міститься запису "виправленому вірити"), тому зазначений період правомірно не зарахований до страхового стажу.

При цьому суд зауважує, що наявність неточностей або помилок у заповненні трудової книжки, може ставити під сумнів достовірність зазначених у ній відомостей.

Щодо позовної вимоги про зарахування періоду трудової діяльності ОСОБА_1 з 12.04.1994 по 01.10.1994 в Зборівському заводоуправлінні будматеріалів, то, як вбачається зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.11.2024 №45 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " відмова у зарахуванні цього періоду відсутня.

Суд перевіряє правомірність рішення відповідача виключно виходячи зі змісту такого рішення.

В свою чергу відсутність в оскаржуваному рішенні періоду роботи з 12.04.1994 по 01.10.1994 згідно трудової книжки позивача, який не зарахований до стажу, та причин його незарахування, унеможливлюють зобов`язання судом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати такий період до страхового стажу.

Враховуючи, що обчислення стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, тому суд не може перебирати на себе таку функцію та здійснювати розрахунок страхового стажу позивача.

Крім того як слідує з матеріалів справи за результатами розгляду відмовної електронної пенсійної справи з`ясовано, що ОСОБА_1 звертався за призначенням пенсії за віком із заявами від 15.09.2022 31315, та від 12.11.2024 №1793, рішеннями від 22.09.2022 та від 15.11.2024 за №45 йому відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Предметом розгляду в даній справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.11.2024 №45 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яке описане вище.

За таких встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.11.2024 №45 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу на підставі записів про роботу у трудовій книжці серії НОМЕР_1 такі періоди трудової діяльності: з 02.04.1984 по 15.06.1986 у радгоспі Фроловському, з 12.04.1994 по 01.10.1994 в Зборівському заводоуправлінні будматеріалів, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частині другій статті 77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

За встановлених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 02 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.