Справа № 520/2216/25
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

02 квітня 2025 року справа № 520/2216/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01001, ), Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4,м. Київ 53,04053, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Державний реєстратор Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи", в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_2 " за яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_3 ;

- відновити становище, яке існувало до видання наказу Міністерства юстиції України №3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_2 " шляхом покладання на ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" обов`язку негайного поновлення державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_4 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвалою ХОАС від 03.02.2025 відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позову вказано, що в оскаржуваному наказі, яким анульовано доступ приватному нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні будь-які мотиви чи обґрунтування анулювання такого доступу. У наказі наявне лише посилання на

Тобто, на думку позивача, ні акт камеральної перевірки, ні оскаржуваний наказ Міністерства юстиції не містить мотивів прийняття рішення щодо анулювання доступу до Державного реєстру прав, найсуворішого рішення, прийнятого за результатами проведеної камеральної перевірки.

Відповідач, Міністерства юстиції України, у відзиві вказав, що встановлення факту прийняття держаним реєстратором неправомірних рішень та характеру допущених ним порушень вимог Закону № 1952-IV стало достатньою підставою для застосування відповідною заходу реагування у вигляді анулювання йому доступу до Державного реєстру прав, належне обґрунтування мотивів чого відображене у акті від 19.12.2024 відповідно до вимог законодавства.

Відповідач, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", у відзиві зазначив, що ДП «НАІС», будучи технічним адміністратором Державного реєстру прав, не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує. Одночасно із цим, у ДП «НАІС» відсутнє право перевірки законності рішень Міністерства юстиції України і його територіальних органів та право відмови від їх виконання. Тобто, ДП «НАІС» реалізує припис наказів Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено законодавчо. Враховуючи викладене вище, ДП «НАІС» при припиненні доступу позивачу до Державного реєстру прав діяло у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України №2881/7 від 29.11.2024, наказано провести у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральну перевірку державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 щодо реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№61979389, 62229136.

За результатами проведеної камеральної перевірки Комісією було складено Акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_2 від 19.12.2024 в якому Комісія встановила наступне:

Щодо результатів розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 12.07.2024 №61979389, поданої ОСОБА_5 , державним реєстратором ОСОБА_1. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.07.2024 №74163612, на підставі якого до розділу №48, відкритого на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 внесено зміни, зокрема: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості змінено на нежитлову будівлю літ. Б-1; загальну площу 43,5 кв.м. та житлову площу 24,3 кв.м. змінено на загальну площу 401,6 кв.м. Комісія вважає, що державним реєстратором ОСОБА_1. порушено вимоги статей 3, 5, 10, 18, 24 Закону, пунктів 12, 40, 77 Порядку №1127 та пунктів 21, 22

Порядку №1141, оскільки проведено державну реєстрацію змін до розділу: без здійснення пошуків відомостей у Державному реєстрі прав про речові права, обтяження речових прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складові й частині; за відсутності відомостей про прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в результаті реструктуризації, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Щодо результатів розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 30.07.2024 №62229136, поданої ОСОБА_6 , державним реєстратором ОСОБА_1. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.08.2024 №74781798, на підставі якого відкрито розділ №040 на закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6.

Комісія вважає, що державним реєстратором ОСОБА_1. порушено вимоги статей 3, 10, 18, 24 Закону, пунктів 12, 40, 58 Порядку №1127, оскільки проведено державну реєстрацію: за відсутності відомостей про технічні характеристики Житлового будинку, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва; без направлення відповідного запиту до органу, який проводив оформлення та/ або реєстрацію прав про надання інформації, необхідної для державної реєстрації прав, що виникли до 01.01.2013; на підставі документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну, або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

При визначенні заходу відповідальності за встановлені порушення у сфері державної реєстрації Комісія виходить із того, що основними засадами державної реєстрації прав є гарантування державною об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом, а тому порушення, які полягають у недотриманні встановленого порядку та процедур, створюють загрозу гарантіям непорушності права власності та існуючому правопорядку.

При цьому Комісія зауважує, що державним реєстратором ОСОБА_1. приймались рішення з порушенням процедури у сфері державної реєстрації прав, у зв`язку з чим протягом останніх дванадцяти місяців вказаний державний реєстратор притягувався до передбаченої законом відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав згідно з наказами Міністерства юстиції України від 11.01.2024 №104/5 (строком на 2 місяці).

Зважаючи на встановлені факти грубих порушень законодавства у сфері державної реєстрації прав та неодноразовість проведення реєстраційних дій у реєстрі з порушенням законодавства, керуючись принципами законності, обґрунтованості, рівності, розумності та пропорційності, Комісія вважає, що застосування до державного реєстратора ОСОБА_7 заходу відповідальності у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру речових прав є виправданим та співмірним ступеню вчинених порушень, а також необхідним й достатнім для попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації прав."

У вказаному Акті від 19.12.2024 Комісія пропонує анулювати державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_4 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі Акту від 19.12.2024 Міністерством юстиції України прийнято оскаржуваний наказ №3680/5 від 19.12.2024.

23.12.2024 Міністерства юстиції України на адресу державного підприємства «Національні інформаційні системи» надійшов наказ від 19.12.2024 № 3680/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 ». Пунктом 1 наказу визначено анулювати доступ Державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 .

Державним підприємством «Національні інформаційні системи» 06.01.2025 анульовано доступ Державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись наказ Міністерства юстиції України №3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_2 " за яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачем, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень чинного законодавства, зокрема, в аспекті обрання до позивача заходів дисциплінарного впливу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із абз.2 п.1 Положення про Міністерство юстиції України, затв. постановою КМ України № 228 від 02.07.2014р. (надалі - Положення № 228), Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м.Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, з питань утримання військовополонених, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації; забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції.

Відповідно до пп.2-2 п.3 Положення № 228 основним завданням Мін`юсту є, зокрема, забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук.

Згідно з пп.83-10 п.4 Положення № 228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Пунктом 10 Положення № 228 визначено, що Мін`юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 01.07.2004 №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» (Закон №1952-ІV).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 цього Закону державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Абзацом першим ч.1 ст.37 вказаного Закону визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

За визначенням у п. 1 ч.1 ст. 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В ч. 1 ст. 7 Закону №1952-ІV наведені повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав. Міністерство юстиції України, зокрема, здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом (п. 5).

Частинами 1, 2 ст. 37-1 Закону №1952-ІV встановлено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 37-1 Закону №1952-ІV порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 затверджено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Порядок № 990).

Порядок визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації (п. 1).

За підп.4 п. 4 Порядку №990, контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.

Пунктом 9 Порядку №990 встановлено, що камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пунктів 10,12 Порядку № 990 у рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки. Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - комісія).

Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки.

У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Пунктом 13-1 Порядку № 990 передбачено, що результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії. У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п. 14 Порядку № 990 за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

При цьому, п. 13 Порядку №990 передбачено, що під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

У листі Міністерства юстиції України №165480/19.1.4/-24 від 29.11.2024 «Щодо проведення камеральної перевірки» позивача повідомлено про прийняття за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, наказу Мін`юсту від 29.11.2024 №288/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 . Позивач також повідомлений про право подати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію щодо предмета камеральної перевірки.

Проте, за відсутності зазначення конкретної підстави для перевірки реєстраційних дій, відомостей про виявлені відповідачем в результаті первісного моніторингу Державного реєстру прав порушення, позивач фактично був позбавлений надати обґрунтовані додаткові пояснення на спростування попередніх висновків Мін`юсту щодо допущених позивачем порушень.

Суд зазначає, що відповідачем порушено встановлену процедуру проведення камеральної перевірки, оскільки комісією, яка її проводила не вимагалось від позивача надати пояснення по суті виявлених порушень, що могло б сприяти вирішенню та/чи усуненню виявлених проблем при вчиненні реєстраційних дій.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у постанові від 24.09.2020 у справі №426709/18.

Суд зазначає, що на виконання п. 14 Порядку №990 при винесенні оскаржуваного наказу Мін`юстом не було дотримано вимоги щодо належної мотивації свого рішення в частині застосування до позивача такого виду відповідальності як анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який впливає на професійну діяльність позивача.

Спірний наказ не містить відомостей щодо негативних наслідків, виявлених відповідачем під час камеральної перевірки порушень позивача, зокрема приписів про скасування спірних реєстраційних дій внаслідок виявлених, як вважає відповідач, порушень зі сторони державного реєстратора; не містить фактів вчинення позивачем повторних порушень у сфері державної реєстрації, що могло б свідчити про їх системний характер та не містить обґрунтування застосування до позивача саме такого виду відповідальності як анулювання доступу до Державного реєстру прав.

За правовими висновками Верховного суду в постанові від 15.08.2023 у справі №640/16809/20:

«Визначаючи вид стягнення, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення…

Таким чином, у разі виявлення порушень законодавства у сфері державної реєстрації відповідач розглядає питання відповідальності суб`єкта у сфері державної реєстрації та приймає рішення про застосування санкцій. При застосуванні санкцій відповідач повинен дотримуватися принципів недискримінації та пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

В свою чергу, обов`язковість дотримання принципу пропорційності зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при визначенні розміру санкції, обґрунтовувати в своєму рішенні ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та його небезпечність.

Водночас, в оскаржуваному наказі немає відомостей про те, що відповідач здійснив дослідження чи перевірку фактів, викладених за результатами проведення камеральної перевірки позивача. Відповідач в оскаржуваному наказі зазначив норми, які було порушено позивачем, втім останній не містить відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, про порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції як анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що в оскаржуваному наказі не наведено фактів вчинення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав та не надано доказів, що такі факти досліджувались при прийнятті оскаржуваного рішення про анулювання доступу до Державного реєстру.

Таким чином, відповідач не встановив неодноразових порушень позивачем у сфері державної реєстрації прав, що стало підставою для прийняття невмотивованого рішення в частинні анулювання доступу до Державного реєстру, а тому застосоване відповідачем до позивача стягнення не відповідає принципу обґрунтованості та пропорційності».

У постанові від 02.08.2023 у справі №320/7192/22 Верховний Суд вказав, що за відсутності у матеріалах справи даних, що свідчать про наявність раніше скасованих Мін`юстом інших рішень, прийнятих цим нотаріусом, є всі підстави вважати, що відповідні дії нотаріуса, як державного реєстратора, не мають системного характеру, що свідчило б про високий ризик повторення аналогічних незаконних дій в майбутньому. Тому обставин, за яких Міністерство юстиції України анулювало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та враховуючи, що ця реєстрація була разовою, дають Верховному Суду підстави для висновку, що це є крайнім (непропорційним) заходом застосованим до позивача.

З урахуванням вищенаведеного суд доходить до висновку, що в оскаржуваному наказі не наведено фактів чинення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав та не надано доказів, що такі факти досліджувалися при прийнятті оскаржуваного рішення про анулювання доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно, а тому позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01001, ), Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4,м. Київ 53,04053, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 " за яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1.

Відновити становище, яке існувало до видання наказу Міністерства юстиції України №3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 " шляхом покладання на Державного підприємства "Національні інформаційні системи" обов`язку негайного поновлення державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_4 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001, ) на користь Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 02 квітня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ