Справа № 160/34437/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Марганецького міського голови Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Марганецької міської ради, Марганецької міської ради про визнання протиправним, скасування розпорядження та стягнення середнього заробітку,-
27.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Марганецького міського голови Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Марганецької міської ради, третя особа: Марганецька міська рада, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Марганецького міського голови Дніпропетровської області №97-к від 24.12.2024 року «Про відсторонення від виконання повноважень секретаря Марганецької міської ради VIII скликання ОСОБА_1 »;
- стягнути з Виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи у певній сумі (визначеній на момент винесення рішення суду).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки дострокове припинення повноважень секретаря ради оформлюється у вигляді рішення відповідної ради, яке приймається виключно на пленарному засіданні ради та підписується головою ради, у Марганецького міського голови Дніпропетровської області були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного розпорядження про відсторонення позивача від посади секретаря Марганецької міської ради без збереження заробітної плати. Також позивач наголошує, що процедура відсторонення особи, визначена ст.46 Кодексу законів про працю України та ст.154 Кримінального процесуального кодексу України, відсутня. Крім цього позивач зауважив, що скасування розпорядження про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків є підставою для допуску його до виконання обов`язків секретаря міської ради та стягнення середнього заробітку за час відсторонення. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
09.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.01.2025 року Марганецький міський голова Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що оскільки на момент прийняття оскаржуваного розпорядження порядок перебування особи на посаді секретаря міської ради, за мови що така особа втратила статус депутата відповідної ради, законодавчо не врегульовано, з метою недопущення завдання збитків місцевому бюджету та інших протиправних дій було прийнято рішення про відсторонення позивача від посади секретаря. Також відповідач-1 зазначив, що рішенням Вищого антикорупційного суду від 19.01.2024 року частково задоволено позов прокурора САП Ткача І.М. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; визнано необґрунтованою частину активів у виді нерухомого майна вартістю 2 258 503,02 грн, стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави частину вартості необґрунтованих активів у розмірі 2 258 503,02 грн., а отже, судове рішення ВАКС передбачає примусове виконання та було зупинено судом касаційної інстанції саме в частині примусового виконання. Крім цього відповідач-1 зазначає, що оскільки позивач з 23.12.2024 року перебував на лікарняному та станом на дату подання відзиву на позовну заяву до суду на роботу не виходить, оскаржуване розпорядження жодним чином не впливає на роботу позивача. У зв`язку з чим відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
17.01.2025 року Виконавчий комітет Марганецької міської ради, Марганецької міської ради звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
Відповідач-2 у своєму відзиві на позовну заяву підтримав позицію, викладену відповідачем-1 у його відзиві на позовну заяву.
20.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залучено співвідповідачем в даній адміністративній справі Марганецьку міську раду.
21.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив.
В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначив, що з аналізу норми ч.1 ст.436 ЦПК України та сталої практики Верховного Суду, слід наголосити, що зупинення виконання рішення можливо у випадках коли передбачено примусове виконання рішення, а зупинення дії рішення - якщо рішення не передбачає примусового виконання, при цьому судом одночасно не може зупинятись і виконання, і дія рішення, оскільки зупинення виконання рішення включає у себе зупинення усіх можливих дій, які можуть здійснюватися на виконання оскаржуваного у Верховному Суді рішенні. Також позивач зазначив, що з моменту винесення Верховним Судом ухвали від 24.12.2024 року у справі №991/4164/23, відсутні правові підстави для вчинення будь-яких дій на виконання рішення Вищого антикорупційного суду від 19.01.2024 року, залишеного без змін постановою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31.10.2024 року у справі №991/4164/23, в тому числі, але не виключно, застосування наслідків передбачених ст.20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п.7-3 ч.1 ст.36 КЗпП України, а також того, щоб вважати, що повноваження позивача, як депутата Марганецької міської ради, достроково припинені, що також підтверджується розпорядженням голови Марганецької міської територіальної виборчої комісії Нікопольського району Дніпропетровської області від 25.12.2024 «Про зупинення дії Постанови Марганецької ТВК Нікопольського району Дніпропетровської області». У зв`язку чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
30.01.2025 року Марганецька міська рада звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
Відповідач-3 у своєму відзиві на позовну заяву підтримав позицію, викладену відповідачами-1 та 2, у їх відзивах на позовну заяву.
03.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив.
В даній відповіді на відзив позивач підтримав свою позицію, викладену в позовній заяві та відповіді на відзив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзиви на позовну заяву та відповіді на відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
26.11.2020 року рішенням №6-1/І Марганецької міської ради вважається обраним секретарем Марганецької міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області VIII скликання ОСОБА_1 .
19.01.2024 року рішенням Вищого антикорупційного суду по справі №991/4164/23 частково задоволено позов прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Ткача Ігоря Михайловича до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.
Визнано необґрунтованою частину активів у виді нерухомого майна вартістю 2 258 503,02 гривень, а саме :
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави частину вартості необґрунтованих активів в розмірі 2 258 503,02 грн.
31.10.2024 року постановою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду по справі №991/4164/23 апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шпака В.І. залишено без задоволення, а рішення Вищого антикорупційного суду від 19.01.2024 року - без змін.
24.12.2024 року ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного суду по справі №991/4164/23 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищого антикорупційного суду від 19.01.2024 року та постанову Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31.10.2024 року.
Зупинено виконання рішення Вищого антикорупційного суду від 19.01.2024 року, залишеного без змін постановою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31.10.2024 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку
24.12.2024 року розпорядженням Марганецького міського голову №97-к відсторонено від виконання повноважень секретаря Марганецької міської ради ОСОБА_1 з дати фактичного виходу на роботу, без збереження заробітної плати.
14.02.2025 року рішенням Марганецької міської ради №1970/57-3/VIII достроково припинено повноваження секретаря Марганецької міської ради ОСОБА_1 з моменту прийняття цього рішення та звільнено.
Вважаючи протиправним оскаржуване розпорядження, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1, 5 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.
Повноваження секретаря сільської, селищної, міської ради можуть бути достроково припинені за рішенням відповідної ради.
Згідно ч.1, 3 ст.20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:
порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;
порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);
виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);
досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).
Посадові особи місцевого самоврядування, крім посадових осіб, зазначених у частині другій цієї статті, яких притягнуто до відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією або стосовно яких набрало законної сили рішення суду щодо визнання їх активів або активів, набутих за їх дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави, підлягають звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Відповідно до п.7-1 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» повноваження депутата місцевої ради припиняються достроково за наявності перелічених підстав, засвідчених офіційними документами, без прийняття рішення відповідної ради у разі набрання законної сили рішенням суду про визнання його активів чи активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
Відповідно до п.7-3 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами припинення трудового договору є набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках.
Згідно ст.46 Кодексу законів про працю України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; проведення службової перевірки роботодавцем, який віднесений до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та/або об`єктів чи операторів критичної інфраструктури; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відсторонення від роботи керівників підприємств, установ та організацій військовим командуванням допускається у випадках, визначених Законом України "Про правовий режим воєнного стану".
Суд зазначає, що в даному випадку Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не передбачено відсторонення секретаря місцевої ради від виконання своїх обов`язків у випадку набрання законної сили рішення суду щодо визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави, підлягають звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".
При вирішенні спору суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином суд доходить висновку, що оскаржуване розпорядження прийнято відповідачем-1 не у спосіб, встановлений законом.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для визнання протиправним та скасування розпорядження Марганецького міського голови Дніпропетровської області №97-к від 24.12.2024 року «Про відсторонення від виконання повноважень секретаря Марганецької міської ради VIII скликання ОСОБА_1 ».
Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час відсторонення позивача, суд зазначає наступне.
Таким чином суд доходить висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час відсторонення від роботи.
Вирішуючи питання стосовно особи, з якої підлягає стягненню такий середній заробіток, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 02.05.2024 року по справі №280/6737/22 зробив висновок, що дисциплінарне стягнення до працівника застосовується від імені особи, з якою працівник перебуває у трудових відносинах, а не від імені посадової особи, яка підписала наказ (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення;
Аналогічно належним відповідачем у спорах з приводу прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї є орган, з яким службовець перебуває у відносинах публічної служби, а не посадова особа, яка прийняла відповідний наказ (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.
Отже, суд доходить висновку, що середній заробіток в даному випадку підлягає стягненню з Марганецької міської ради, а тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку саме з Виконавчого комітету Марганецької міської ради є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку, суд зазначає, що вказана вимога є передчасною, оскільки фактично вказаний середній заробіток на користь позивача не нарахований та між сторонами відсутній спір щодо суми середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача-3 на користь позивача.
Таким чином позовні вимоги про стягнення суми середнього заробітку є передчасними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексом адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Марганецьку міську раду нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час відсторонення від роботи з 24.12.2024 року по 14.02.2025 року (день дострокового припинення повноважень секретаря міської ради та звільнення).
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Марганецького міського голови Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Марганецької міської ради, Марганецької міської ради про визнання протиправним, скасування розпорядження та стягнення середнього заробітку.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на зазанечне, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню, є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню з Марганецької міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати розпорядження Марганецького міського голови Дніпропетровської області №97-к від 24.12.2024 року «Про відсторонення від виконання повноважень секретаря Марганецької міської ради VIII скликання ОСОБА_1 ».
Зобов`язати Марганецьку міську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи з 24.12.2024 року по 14.02.2025 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський