Справа № 461/9655/24
Суддя: Мироненко Л. Д.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/9655/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Курилюк А.І.,

за участю:

представника позивача Данилів Г.Б.

представника відповідача Кирилюка В.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.09.2024 року № 350, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови лише 26.11.2024 року через автоматизовану систему виконавчого провадження. А тому, до моменту отримання повідомлення про відкриття виконавчого провадження він не міг оскаржити таку постанову, у зв`язку з чим просив також поновити строк на звернення до суду із вказаним позовом.

Зазначає, що він не повідомлявся про факт складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також про дату, час та місце складення такого, не здійснював підписання протоколу, оскільки такий для підпису йому не вручався. Додатково вказав, що йому не надано можливість реалізувати право на подання пояснень та зауважень щодо змісту протоколу.

Крім того, він не був повідомленим про час і дату розгляду справи щодо його притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема він не отримував повістку про його виклик для розгляду справи.

ОСОБА_1 вказав, що у оскаржуваній постанові не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) він був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не у повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Також на його думку відповідач міг вжити належні заходи щодо отримання його персональних даних в порядку електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи, однак не здійснив їх.

Додатково зазначив, що відповідач неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за п. 22 Постанови № 560, оскільки такий не міг застосовуватися у цій ситуації, так як не передбачав обов`язку військовозобов`язаного уточнити свої персональні дані до 16.07.2024 року, а пов`язує 60-денний строк на уточнення даних з днем набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, що відбулося ще 24.02.2022 року.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2025 року у задоволенні клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними було відмовлено. Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року було скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2025 року та направлено справу до Галицького районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року прийнято справу до провадження та призначено дату судового розгляду.

Позиція сторін по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Подав до суду відзив, у якому зазначив, що під час перевірки військово-облікових даних, встановлено, що ОСОБА_1 не дотримано норм чинного законодавства в частині оновлення даних до 16.07.2024. Вказав, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться документи, а саме: попередження ОСОБА_1 , якому доведено до відома вимоги Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», правила військового обліку, а також попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність у разі не виконання та порушення вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та правил військового обліку. Також ОСОБА_1 було ознайомлено із протоколом про адміністративне правопорушення, із його правами та обов`язками, а також повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується підписом останнього у протоколі. Проте від пояснень та зауважень ОСОБА_1 відмовився. Жодних пояснень про причини неуточнення своїх персональних даних чи зауважень при складенні протоколу позивач не надав. Таким чином, на його переконання, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП є обґрунтованою, законною, а отже скасуванню не підлягає.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.08.2024 подав заяву про взяття на військовий облік та виготовлення військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією такої заяви.

27.08.2024 головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №350 від 27.08.2024 року, яке передбачене ч. 3 ст.210 КУпАП. Відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_1 не оновлено облікові дані у встановлений законодавством термін, чим порушено вимоги п.22 Постанови КМУ №560 та норми чинного законодавства у сфері оборони. Дане правопорушення підтверджується відомостями з ЄДРПВР «Оберіг».

Вказаним протоколом також роз`яснено ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 06.09.2024 року о 16 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет № 35. Із змістом зазначено протоколу ОСОБА_1 ознайомився 27.08.2024 року, що підтверджується особистим підписом останнього. При цьому, від отримання другого примірника протоколу останній відмовився.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 від 06.09.2024 року № 350 на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Постанову вмотивовано тим, що 27.08.2024 року об 12 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув громадянин ОСОБА_1 . Під час перевірки інформації щодо дотримання останнім норм Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині оновлення даних до 16.07.2024, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , не здійснив процедуру уточнення облікових даних, що підтверджується відомостями, що містяться в ЄДРВРП «Оберіг». Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та вимоги частини 3 статті 210 КУпАП «Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку».

Мотиви прийняття рішення судом

Щодо строків звернення до суду.

Позивач у позові просив поновити йому строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом, обґрунтовуючи клопотанням тим, що оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення він не отримував. Про наявність такої постанови позивач не знав, що позбавило його права на своєчасне її оскарження.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд також враховує, що у своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про поновлення процесуального строку, суд визнає наведені позивачем причини пропуску строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, а тому пропущений строк для звернення до суду з цим позовом слід поновити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд ураховує таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч.3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Враховуючи вимоги зазначеного абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абзаців другого, третього, четвертого, п`ятого, шостого зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац другий); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац шостий).

Частина десята статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX, який набув чинності 18 травня 2024 року.

Відповідно до частини одинадцятої статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядку №1487).

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктом 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

У відповідності до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку також зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Абзацом четвертим пункту 1 частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-ІХ встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

- у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Вищезазначені норми права передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 17 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (включно), а саме:

- через центр надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

- у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

При цьому норми права передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають за кордоном, та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 17 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (включно), а саме:

- шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу, яка зазначена на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку;

- шляхом повідомлення на офіційний номер телефону, який зазначений на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку,

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з відповідними змінами, визначено способи, якими громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані уточнити протягом встановленого шестидесятиденного строку свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_1 , проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, чим порушив правила військового обліку, що тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Доводи сторони позивача про те, що ОСОБА_1 не повідомлявся про факт складання стосовно нього протоколу та не здійснював його підписання, а також про те, що останньому не було відомо про дату і час розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, повністю спростовуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами. Суд зазначає, що позивач, будучи належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не виконав свого обов`язку, не прибув на її розгляд та не вчинив жодних інших дій, спрямованих на ознайомлення із результатом її розгляду. При цьому, доказів існування непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення особи та перешкоджали отримати відповідну інформацію, суду стороною позивача надано не було.

Посилання позивача на те, що відповідач міг вжити належні заходи щодо отримання його персональних даних в порядку електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи, жодним чином не спростовують факт невиконання ним обов`язку щодо уточнення своїх персональних даних в період з 17 травня 2024 року по 16 липня 2024 року.

Доводи ОСОБА_1 що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови міститься посилання на п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», яка не підлягає застосуванню до вказаних правовідносин до уваги судом не беруться, оскільки у зазначеній постанові чітко зазначено про порушення позивачем положень ч.3 ст. 210 КУпАП. Зазначена норма є бланкетною та відсилає зокрема до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, якими встановлено вищезазначений обов`язок уточнити свої персональні дані.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженої особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви до суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2025 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мироненко Л.Д.