Справа № 160/2600/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2025 рокуСправа №160/2600/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправним та скасування накладення дисциплінарного стягнення,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, у якій позивач просить:
визнати протиправним дії т.в.о. першого заступника начальника ГУ - начальника З управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк) Луганської області ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, полковника ОСОБА_2 , щодо притягнення старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВ ЗНД 3 управляння (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яка оголошена особисто, за рапортом т.в.о. першого заступника начальника ГУ - начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, полковника ОСОБА_2 від 25.12.2024 року;
скасувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яка оголошена особисто, за рапортом т.в.о. першого заступника начальника ГУ - начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, полковника ОСОБА_2 від 25.12.2024 року;
визнати протиправним рапорт т.в.о. першого заступника начальника ГУ - начальника З управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, полковника ОСОБА_2 від 25.12.2024 року, щодо притягнення старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВ ЗНД З управляння (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яка оголошена особисто.
скасувати рапорт т.в.о. першого заступника начальника ГУ - начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, полковника ОСОБА_2 від 25.12.2024 року, щодо притягнення старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВ ЗНД 3 управляння (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яка оголошена особисто;
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рапорту т.в.о. першого заступника начальника ГУ начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області полковника ОСОБА_2 від 25.12.2024 за порушення військової дисципліни відповідно до вимог статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у ході забезпечення контролю за станом службової діяльності підрозділів 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, 25.12.2024 було встановлено факт відсутності старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВЗНД 3 управління підполковника ОСОБА_1 на робочому місці в робочий час без поважних причин. За порушення військової дисципліни відповідно до вимог статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ позивачу оголошено догану. В обґрунтування своїх позовним вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено процедуру накладення на позивача дисциплінарного стягнення Наслідком накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є зменшення розміру місячного грошового забезпечення за рахунок зменшення премії та утримання додаткової винагороди за грудень 2024 року. Вказує, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем проігноровано вимоги статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 03.02.2025 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
14.02.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити. Зокрема, зазначає, що 25 грудня 2024 року об 8 годині 45 хвилин у м. Дніпро було оголошено повітряну тривогу у зв`язку із масованим обстрілом території України з боку рф. Відповідно нормативно-правових актів СБУ (у тому числі і вказівки начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях полковника ОСОБА_4 ), під час повітряної тривоги особовий склад управління повинен покинути свої службові приміщення та перебувати у найближчому укритті чи іншому безпечному місці. Після закінчення повітряної тривоги особовий склад повертається на свої робочі місця. Оголошена тривога тривала до 10 години 20 хвилин. Після відбою повітряної тривоги заступником начальника 3 управління полковником ОСОБА_5 , який на той час виконував обов`язки начальника 3 управління, встановлена відсутність позивача на своєму робочому місці, який прибув до адміністративної будівлі 3 управління лише об 11 годині 15 хвилин, тобто майже через годину після відбою повітряної тривоги. Таким чином за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності на своєму робочому місці без поважних причин, полковником ОСОБА_5 на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани про що оголошено позивачу особисто. Про накладене дисциплінарне стягнення полковник ОСОБА_5 , відповідно до вимог статті 104 Дисциплінарного статуту, рапортом доповів начальнику Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях бригадному генералу Надточію О.М. Також слід зазначити, що рапорт на ім`я начальника Головного управління про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за своєю суттю є доповіддю про подію, що відбулася. Тобто таку доповідь у формі рапорту неможливо визнати протиправною та скасувати.
06 березня 2025 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_6 на відзив відповідача, доводи якої відповідають доводам викладеним у позовній заяві. Просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом з матеріалів справи встановлено таке.
ОСОБА_1 проходить службу на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВЗНД 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, що не заперечується сторонами.
Відповідно до рапорту т.в.о першого заступника начальника ГУ начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області від 25.12.2024 на ім`я т.в.о. начальника ГУ СБ України в Донецькій та Луганській області здійснено доповідь, відповідно до якого зазначено, що 25.12.2024 у ході забезпечення контролю за станом службової діяльності підрозділів 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, встановлено факт відсутності старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВ ЗНД 3 управління підполковника ОСОБА_1 на робочому місці в робочий час без поважних причин. При цьому, із службових та особистих питань вказаний військовослужбовець до свого безпосереднього начальника не звертався. На підставі викладеного, 25.12.2024 року за виявлений факт порушення військової дисципліни, відповідно до вимог ст. 45, пункту «б» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшим оперуповноваженим в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВ ЗНД 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях підполковнику ОСОБА_1 оголошено догану. Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ним особисто оголошено підполковнику ОСОБА_1 про накладене дисциплінарне стягнення.
Як зазначає відповідач у своєму відзиві, підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани стали наступні події. 25 грудня 2024 року об 8 годині 45 хвилин у м. Дніпро було оголошено повітряну тривогу у зв`язку із масованим обстрілом території України з боку рф. Відповідно нормативно-правових актів СБУ (у тому числі і вказівки начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях полковника ОСОБА_4 ), під час повітряної тривоги особовий склад управління повинен покинути свої службові приміщення та перебувати у найближчому укритті чи іншому безпечному місці. Після закінчення повітряної тривоги особовий склад повертається на свої робочі місця. Оголошена тривога тривала до 10 години 20 хвилин. Після відбою повітряної тривоги заступником начальника 3 управління полковником ОСОБА_5 , який на той час виконував обов`язки начальника 3 управління, встановлена позивача на своєму робочому місці, який прибув до адміністративної будівлі 3 управління лише об 11 годині 15 хвилин, тобто майже через годину після відбою повітряної тривоги. Таким чином за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності на своєму робочому місці без поважних причин, полковником ОСОБА_5 на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани про що оголошено позивачу особисто. Про накладене дисциплінарне стягнення полковник ОСОБА_5 , відповідно до вимог статті 104 Дисциплінарного статуту, рапортом доповів начальнику Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях бригадному генералу Надточію О.М. Також слід зазначити, що рапорт на ім`я начальника Головного управління про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за своєю суттю є доповіддю про подію, що відбулася. Тобто таку доповідь у формі рапорту неможливо визнати протиправною та скасувати.
При цьому позивачем зазначено, що дійсно о 08 год. 45 хвилин 25.12.2024 було оголошено сигнал «Повітряна тривога» у звязку із масованою ракетною атакою рф. У цей день на 10 год 00 хв. У нього був призначений прийом у лікаря дермативенеролога в КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально-значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради, що розташований за адресою м. Дніпро, вул. Старочумацька, 9-А, у зв`язку з виконанням наказу помічника начальника Управління (по РОС) начальника відділу кадрового забезпечення 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області. Про необхідність пройти лікаря дерматовенеролого та надати консультативний висновок до відділу кадрового забезпечення був обізнаний його безпосередній керівник полковник ОСОБА_7 . Крім того, про обов`язок пройти вказаного лікаря було оголошено помічником начальника Управління (по РОС) начальником відділу кадрового забезпечення в присутності його безпосереднього керівника та особового складу у вигляді наказу. В період з 10 год. 00 хв. До 11 год. 00 хв. він перебував на прийомі у лікаря. Близько 10 год. 40 хв. йому зателефонував т.в.о. першого заступника начальника ГУ начальник 3 управління полковник Лежавський О. та поцікавився про його місцезнаходження. В телефонному режимі позивачем було повідомлено, що у з 08 год. 45 хв. оголошено сигнал «Повітряна тривога» та він перебував у безпечному місці. Проте з 10 год. 00 хв. він перебував у лікаря Після оголошення сигналу «Відбій повітряної тривоги» та отримання консультативного висновку він прибув об 11 год. 15 хв. на робоче місце. При цьому його пояснення щодо обставин відсутності на робочому місці в адміністративній будівлі не були враховані під час оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Відповідачем на підтвердження обґрунтованості прийнятого рішення надано:
Рапорт консультанта начальника управління (з питань мобілізації та територіальної оборони) 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськдонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області від 10.02.2025, відповідно до якого зазначено, що найближча до робочого місця старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2 сектору 6 відділу ГВ ЗНД підполковника ОСОБА_1 захисна споруда бомбосховище, обладнане відповідно до нормативних вимог, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Час, необхідний для потрапляння до вказаної захисної споруди складає приблизно 10-15 хв. (а.с. 44);
Рапорт начальника 6 відділу ГВ ЗНД - ОСОБА_8 від 10.02.2025, відповідно до якого зазначено, що старший оперуповноважений в особливо важливих справах 2 сектору 6 відділу ГВ ЗНД підполковник ОСОБА_1 у грудні 2024 року не звертався до нього, як до свого безпосереднього керівника. За отриманням дозволу залишити своє робоче місце для відвідування лікаря-дерматовенеролога (а.с 42).
Рапорт помічника начальника управління (по РОС) начальника ВКЗ - Божко І. від 10.02.2025 серед іншого зазначено, що в перших числах грудня 2024 року ним особисто, у присутності інших співробітників 3 управління нагадав ОСОБА_9 про необхідність заміни службового посвідчення та у разі надання фотокарток з бородою, отримання відповідної медичної довідки. При цьому акцентував на тому, що покинути робоче місце він може з дозволу безпосереднього керівника. Відповідаючи ОСОБА_9 пообіцяв отримати медичну довідку до 31.12.2024. При цьому, будь-яких наказів покинути робоче місце без дозволу безпосереднього керівника він дозволу не давав (а.с. 43).
Отже, не погоджуючись з накладеними на позивача дисциплінарними стягненнями, останній вважає накази, на підставі яких такі було застосовано, протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно ст. 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений, та діє станом на час розгляду справи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 ст. 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами 2 - 4 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ст. 2 Закону№ 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних сил України, положення якого визначають сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Відповідно до частини першої ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. (ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).
Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Тобто призначення службового розслідування перед прийняттям рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення, це право командира, а не його обов`язок.
Статтею 97 Статуту визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Згідно статті 98 Статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Статтею 104 дисциплінарного статуту передбачений обов`язок командирів доповідати начальникам про накладені дисциплінарні стягнення.
Так, судом встановлено, що 25 грудня 2024 року об 8 годині 45 хвилин у м. Дніпро було оголошено повітряну тривогу у зв`язку із масованим обстрілом території України з боку рф.
Відповідно нормативно-правових актів СБУ (у тому числі і вказівки начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях полковника ОСОБА_4 ), під час повітряної тривоги особовий склад управління повинен покинути свої службові приміщення та перебувати у найближчому укритті чи іншому безпечному місці. Після закінчення повітряної тривоги особовий склад повертається на свої робочі місця.
Оголошена 25.12.2024 тривога тривала до 10 години 20 хвилин. Після відбою повітряної тривоги заступником начальника 3 управління полковником ОСОБА_5 , який на той час виконував обов`язки начальника 3 управління, встановлено відсутність позивача на своєму робочому місці, який прибув до адміністративної будівлі 3 управління лише об 11 годині 15 хвилин, тобто майже через годину після відбою повітряної тривоги.
Таким чином за порушення військової дисципліни, що виразилось у відсутності на своєму робочому місці без поважних причин, полковником ОСОБА_5 на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани про що оголошено позивачу особисто. Про накладене дисциплінарне стягнення полковник ОСОБА_5 , відповідно до вимог статті 104 Дисциплінарного статуту, рапортом доповів начальнику Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях бригадному генералу Надточію О.М.
Також слід зазначити, що рапорт на ім`я начальника Головного управління про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за своєю суттю є доповіддю про подію, що відбулася. Тобто таку доповідь у формі рапорту, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом спору.
Суд звертає увагу, що відповідно до вимог статтей 12-14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Як слідує з матеріалів справи позивачем не надано належних доказів щодо перебування під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» в іншому місці, ніж укриття, що є найбільш наближеним, що передбачено пунктом 3 Порядку дій посадових осіб щодо здійснення заходів із забезпечення режиму секретності та особистої безпеки співробітників 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях під час оголошення повітряної тривоги та дії сигналу «Повітряна тривога».
Пунктом 6 вказаного Порядку визначено, що після оголошення сигналу «Відбій повітряної тривоги» всі співробітник повертаються на робочі місця. Перевіряють наявність документів з обмеженим доступом та цілісність закріплених за ним матеріальних засобів, про що протягом 15 хвилин доповідають своїм безпосереднім карівникам. Керівники протягом 30 хвилин після повернення на робочі місця доповідають начальнику управління (або особі яка його заміщує) відповідну інформацію за свій підрозділ.
Таким чином, вказаним Порядком передбачено чіткий механізм вчинення дій після оголошення сигналу «Відбій тривоги». Позивачем не надано будь-яких пояснень та доказів щодо дотримання вказаного порядку, як і доказів повідомлення свого безпосереднього керівника про необхідність 25.12.2024 року відвідати лікаря-дерматолога.
Суд ставиться критично до доводів позивача про те, що під час повітряної тривоги (яка тривала з 08.45 год. - 10.20 год) він знаходився у безпечному місці на виконання Порядку, оскільки у відповіді на відзив зазначив, що в період часу з 10.00 год до 11.00. год. знаходився на прийомі у лікаря-дерматовенеролога.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині, що стосуються дій та рапорту т.в.о. першого заступника начальника ГУ - начальника 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області, полковника ОСОБА_2 від 25.12.2024 року, щодо притягнення старшого оперуповноваженого в ОВС 1 сектору 6 відділу ГВ ЗНД З управляння (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яка оголошена особисто, є такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу утриману премію, яка була зменшена на підставі дисциплінарного стягнення та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу утриману додаткову винагороду за грудень 2024 року та січень 2025 року, яка була не виплачена на підставі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани суд зазначає наступне.
Згідно абзацу 1 пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців, зокрема, Служби безпеки України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідні накази командира.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" додаткова щомісячна винагорода, установлена Постановою № 168, є частиною грошового забезпечення, тому на неї розповсюджуються встановлені законодавством соціальні гарантії щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Таким чином, зазначеними нормативно-правовими актами передбачена виплата додаткової винагороди у розмірах 15 000 грн., 30 000 грн., 50 000 грн., 70 000 грн., 100 000 грн. При цьому розмір винагороди залежить від тривалості та умов виконання, а також виду виконаних спеціальних завдань.
Суд звертає увагу, що у позовній заяві не вказує, який саме вид додаткової винагороди він не отримав внаслідок неправомірного, на його думку, накладення на нього дисциплінарного стягнення.
Позивачем зазначених обставин не спростовано. Доказів невиплати позивачу зазначеної додаткової винагороди за спірні періоди, а саме у грудні 2024 року та в січні 2025 року або відмови відповідача у виплаті позивачу такої винагороди матеріали справи не містять.
Отже, судом встановлено, що в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.
Крім того, відповідно до розділу ІІІ Наказу виплата додаткової винагороди здійснюється за місцем проходження служби на підставі наказів по особовому складу. При цьому документи, які є підставою для видання зазначених наказів, подаються до підрозділів кадрового забезпечення до 10 числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється виплата додаткової винагороди.
Таким чином, з урахуванням дати подання позовної заяви, твердження позивача щодо невиплати йому додаткової винагороди за січень 2025 року не відповідають дійсності та є необґрунтованими.
Отже, в цій частині позовних вимог права позивача не є порушеними.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, позивачем не надано до суду належних доказів щодо вчинення відповідачем протиправних дій або щодо наявності порушеного права позивача. Судом таких обставин також не встановлено.
Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправним та скасування накладення дисциплінарного стягнення - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев