Справа № 420/38030/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38030/24

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Ковальової Ксенії Михайлівни, яка діє в інтересах Одеського державного університету внутрішніх справ, на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року про повернення позову адвоката Ковальової Ксенії Михайлівни, яка діє в інтересах Одеського державного університету внутрішніх справ, до ОСОБА_1 про стягнення витрат за навчання

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2024 року адвокат Ковальова К. М., яка діє в інтересах Одеського державного університету внутрішніх справ (далі Університет), звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_1 витрати, пов`язані з її утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ, у сумі 92 474,49 грн. на користь Одеського державного університету внутрішніх справ.

Також адвокат у позові заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотиви якого полягають у наступному.

Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 (далі Порядок №261), передбачено, що особі має бути забезпечена можливість здійснити добровільне відшкодування витрат протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення.

У зв`язку з цим, початок відліку строку на звернення до суду розпочинається на 31-й день після отримання особою відповідного повідомлення, у разі якщо не відбулося добровільне відшкодування витрат.

Керівництвом Головного управління Національної поліції в Одеській області, при звільненні ОСОБА_1 , вручено їй повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі. Таке повідомлення вручено 30.04.2024, а тому 30-ти денний строк для добровільного відшкодування витрат, передбачений Порядком №261, сплинув 30.05.2024, а з 31.05.2024 для Університету розпочався строк звернення до суду, який тривав до 30.06.2024.

Разом з цим, лист начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області від 30.04.2024 №9/4764 про звільнення ОСОБА_1 з додатками надійшов до Університету лише 02.08.2024, що підтверджується відміткою про реєстрацію вхідного листа.

Отже, позивач не міг до 02.08.2024 знати про звільнення ОСОБА_1 та вручення їй повідомлення.

Тому, на думку адвоката, є доцільним рахувати початок відліку місячного строку на звернення до суду саме з 02.08.2024, який тривав до 02.09.2024.

Адвокат указує, що позивачем було дотримано вказаного строку та подано первинний позов 29.08.2024. Однак, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 (справа №420/27213/24) позов було повернуто позивачу з підстав несплати судового збору.

Після цього, отримавши інформацію, через систему «Електронний суд», щодо повернення позовної заяви, позивач розпочав підготовку нового повідомлення про необхідність відшкодувати витрати на утримання за час навчання. Вказане повідомлення складено 22.10.2024 та 24.10.2024 направлено на адресу відповідачки, яке вручено 14.11.2024. Враховуючи 30-ти денний строк для добровільного відшкодування витрат, на думку адвоката, початок відліку строку на звернення до суду слід вважати 15.11.2024, який діяв до 15.12.2024.

Оскільки звернення з даним позовом відбулось 09.12.2024, строк звернення до суду з даним позовом не пропущений.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року визнано неповажними підстави пропуску Університетом строку звернення до суду з даним позовом.

Позовну заяву Університету разом з доданими документами повернуто позивачеві.

Відмовляючи в поновленні строку звернення до суду та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що 30.04.2024 ОСОБА_1 було вручено повідомлення №9/4731 про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі.

Таким чином, перебіг процесуального строку звернення Університету до суду з даною позовною заявою починається з наступного дня після спливу 30 днів з дня вручення вказаного повідомлення, тобто з 31.05.2024.

Оскільки позивач звернувся з даним позовом 09.12.2024, то місячний строк звернення до суду є пропущеним, оскільки, на думку суду, такий строк закінчився 01.07.2024.

Щодо підстав поновлення строку звернення до суду, Одеський окружний адміністративний суду указав, що повторне направлення відповідачці повідомлення про необхідність відшкодувати витрати на утримання за час навчання не утворює підстави для початку нового перебігу 30-ти денного строку звернення до суду з позовом та не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, з якого почався перебіг строку звернення до суду з даним позовом.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, адвокат Ковальова К. М., діючи в інтересах Університету, звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що ухвалу винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат указує, що Верховний Суд у постанові від 30.08.2020 (справа №480/8200/20) зазначив, що право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.

Тобто, відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може у місячний строк, визначений частиною 5 статті 122 КАС України звернутися до суду.

Тому, адвокат наполягає, що повідомлення про необхідність відшкодувати витрати на утримання за час навчання отримано відповідачкою 14.11.2024. Враховуючи 30-ти денний строк для добровільного відшкодування витрат, на думку адвоката, початок відліку строку на звернення до суду слід вважати 15.11.2024, який діяв до 15.12.2024.

Оскільки звернення з даним позовом відбулось 09.12.2024, строк звернення до суду з даним позовом не пропущений.

ОСОБА_1 не скористалась правом подання відзиву на апеляцію.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, відповідно до частини 2 статті 312 КАС України, справа буде розглядатися без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частин 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідачки з публічної служби та виникненням у неї, на підставі укладеного контракту, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з її утриманням в Університеті.

Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), № 420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Аналогічний висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 420/24331/21.

Суд апеляційної інстанції, за допомогою функціоналу комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», здійснив витребування електронної справи, яка формувалась судом першої інстанції у справі №420/38030/24 (далі Електронна справа). Відповідно, апеляційний перегляд справи №420/38030/24 здійснюється на підставі електронної справи, сформованої судом першої інстанції, та матеріалів справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції в паперовій формі.

Так, з матеріалів справи Електронної справи вбачається, що 30.08.2019 між ОСОБА_1 , ГУ НП в Одеській області та Університетом укладено контракт №К-314/19 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю 081 «Право» (далі Контракт).

Пунктом 2.3.5 Контракту передбачалось, що у разі його дострокового розірвання, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу або скорочення штатів, особа зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі виконавця (Університету) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про національну поліцію».

Наказом ГУ НП в Одеській області від 30.04.2024 №623 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

Тобто, ОСОБА_1 порушила умови Контракту, звільнившись зі служби в органах Національної поліції менше ніж через три роки з моменту закінчення навчання (4 роки навчання +3 роки служби, тобто до 2026 року).

Відповідно до частин 4, 5 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання порядку №261, ГУ НП в Одеській області склало та вручило позивачу під підпис повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі 30 квітня 2024 року.

У зв`язку з тим, що відповідач в 30-денний термін не відшкодував витрати в добровільному порядку, пов`язані з навчанням, 31.05.2024 для позивача розпочався 30 денний строк звернення до суду з цим позовом.

Разом з цим, лист начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області від 30.04.2024 №9/4764 про звільнення ОСОБА_1 з додатками надійшов до Університету лише 02.08.2024, що підтверджується відміткою про реєстрацію вхідного листа.

Отже, слід погодитись з адвокатом Ковальовою К. М., яка діє в інтересах Університету, що позивач не міг до 02.08.2024 знати про звільнення ОСОБА_1 та вручення їй повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі від 30.04.2024.

Тому, тридцятиденний строк на звернення до суду з даним позовом слід рахувати саме з 02.08.2024.

За обставинами справи, 29.08.2024 позивач вперше звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із відповідним позовом, однак ухвалою суду від 18.10.2024 по справі № 420/27213/24 такий позов був повернутий позивачу, у зв`язку з несплатою судового збору.

Як зазначає апелянт, отримавши інформацію через систему «Електронний суд» стосовно повернення позовної заяви, представник позивача 22.10.2024 склав нове повідомлення про необхідність відшкодувати витрати на утримання за час навчання та 24.10.2024 направив його на адресу відповідачки.

В даному випадку вірними є висновки суду першої інстанції, що адвокат Ковальова К. М., яка діє в інтересах Університету, невірно обчислює строки звернення до суду з цим позовом, оскільки ані Порядком №261, ані Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено повторне складення повідомлення про добровільне відшкодування коштів, а тому повторне повідомлення не розпочинає новий відлік строку звернення до суду.

Отже, слід констатувати, що, у межах даної справи, 30-ти денний строк звернення до суду з даним позовом почав свій відлік з 02.08.2024 та діяв до 02.09.2024.

Звернення з даним позовом відбулось 09.12.2024, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не надавши позивачу можливості звернутися із заявою про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати інші причини пропуску строку, окрім указаних у позовній заяві.

Така вимога міститься у частині 1 статті 123 КАС України, яка установлює, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Така правова позиція заснована на висновках Верховного Суду у справі №640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України. У цій справі суд касаційної інстанції дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2024 у справі №520/8938/23.

Отже, колегія суддів вважає, що таке порушення норм процесуального права має наслідком скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Суд першої інстанції повинен надати позивачу можливість скористатися процесуальним правом на подання заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, в якій позивач може навести інші підстави для поновлення строку, ніж ті, які указані в позові.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальової Ксенії Михайлівни, яка діє в інтересах Одеського державного університету внутрішніх справ задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року скасувати.

Справу за позовом адвоката Ковальової Ксенії Михайлівни, яка діє в інтересах Одеського державного університету внутрішніх справ, до ОСОБА_1 про стягнення витрат за навчання направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 02.04.2025.