Справа № 240/2150/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/2150/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Приватного підприємства «ЛК Сервіс» до Житомирської митниці Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

У січні 2025 року Приватне підприємство «ЛК Сервіс» (далі - позивач, ПП «ЛК Сервіс») звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішення Житомирської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач, Житомирська митниця) про коригування митної вартості від 06 січня 2025 року № UA101000/2025/000002/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000009.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення відповідача про коригування митної вартості безпідставне, оскільки не доведено правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, а зазначені в рішення митниці причини не є належним доказом невірного визначення митної вартості декларантом. Заявлена позивачем митна вартість є реальною, підтвердженою належними доказами та не спростована відповідачем. Відтак, на думку позивача, у Житомирської митниці не було достатніх правових підстав для коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 02 лютого 2025 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

19 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що оскаржене рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки в результаті контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, подані позивачем під час митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Зокрема, декларантом до митного оформлення не надано проформу-рахунок з реквізитами від 25 жовтня 2024 року №LK-2510002, який зазначено в графі 44 митної декларації 25UA94U5. У автотранспортній накладній (CMR) № SUDU6973181 від 03 січня 2025 року зазначено, що до перевезення автомобільним транспортом вантаж прийнято ФОП «SATS VOLODYMYR». Для підтвердження вартості перевезення декларантом надано рахунок на оплату №LS-4613972 від 06 січня 2025 року, складений ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». До митної декларації долучено Договір транспортного експедирування № 782517 від 01 жовтня 2021 року, укладений між імпортером та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». Зазначений договір укладено з приводу організації перевезень необмеженої кількості перевезень. Згідно із пунктом 2.1 названого Договору на кожне перевезення надається Заявка, в якій заявляється найменування та кількість вантажу, маршрут слідування. Проте, до митного оформлення такий документ не надано. На переконання відповідача документ з перевезення партії товару щодо учасників процесу перевезення, а саме рахунок на оплату № LS-4613972 від 06 січня 2025 року не міг бути використаний, як належний та допустимий доказ фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару, оскільки він не містить інформацію про товар, що транспортувався, реквізити автотранспортної накладної або номер коносаменту, маршрут слідування. Відсутність таких відомостей свідчить про те, що такий документи не стосується оцінюваного товару, бо вказаний у рахунку контейнер міг використовуватися при транспортуванні необмеженої кількості інших партій товару, у зв`язку із тим, що вони використовуються багаторазово. Додатково надані декларантом документи також не містили заявки замовника на перевезення конкретної партії товару, а додатково надана довідка про транспорті витрати від 06 січня 2025 року №450917 також не містить інформації про товар, що транспортувався, реквізити автотранспортної накладної. Копія митної декларації країни відправлення не була використана митним органом, оскільки згідно вимог статті 254 Митного кодексу України декларант не надав переклад такої. Додатково наданий Експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати від 06 січня 2025 року № В-8 не був використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, з огляду на те, що експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел та не відображає будь-якої цінової інформації про товар № 4. Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України декларантом не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товарів та їх навантаження на транспортний засіб у порту призначення); 2) прайс-лист виробника товарів. У тому числі по товару № 4: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

28 лютого 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на задоволенні позову з викладених у ньому підстав.

Також 26 березня 2025 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, до якого додано копію платіжної інструкції від 06 березня 2025 року №39, яка підтверджує проведення позивачем остаточного розрахунку за придбаний та імпортований товар.

27 березня 2025 року до суду надійшла заява, в якій відповідач заперечує проти долучення до матеріалів справи копії платіжної інструкції від 06 березня 2025 року №39, оскільки така не була подана під час митного оформлення імпортованого товару та оцінена митним органом під час прийняття оскаржуваних позивачем рішення та картки. Зауважує на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 грудня 2020 року у справі №810/2618/17.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що 06 січня 2025 року до відділу митного оформлення №1 митного посту «Житомир-центральний» з метою імпорту товару: № 1 - «Мультимедійні гучномовці для комп`ютера (колонки по два гучномовця вмонтовані в корпус)», код згідно із УКТ ЗЕД - - 15,10 доларів США за одиницю; № 2 - «Мультимедійні гучномовці для комп`ютера (колонки по одному гучномовцю вмонтовані в корпус)», код згідно із УКТ ЗЕД - - 5,68 доларів США за одиницю; № 3 - «Мультимедійні гучномовці для комп`ютера (з одним або кількома гучномовцями вмонтованими в один корпус) поєднані із звукозаписувальною або звуковідтворювальною апаратурою», код згідно із УКТ ЗЕД - - 7,86 доларів США за одиницю; № 4 - «Іграшки у вигляді тварин, гумові», код згідно із УКТ ЗЕД - - 5,43 доларів США за кілограм, що ввозився на адресу позивача, подано митну декларацію № 25UA94U5.

Разом з митною декларацією були подані такі документи: контракт № HT-LK202108UA від 06 серпня 2021 року; додаткову угоду № 1 від 01 грудня 2022 року до контракту № HT-LK202108UA від 06 серпня 2021 року; додаткову угоду № 2 від 01 серпня 2023 року до контракту № HT-LK202108UA від 06 серпня 2021 року; пакувальний лист від 28 жовтня 2024 року; рахунок-проформу від 25 жовтня 2024 року № LK-251002; рахунок-фактуру (інвойс) від 28 жовтня 2024 року № LK-281002 з перекладом на українську мову; коносамент від 09 листопада 2024 року № UTRUST24101764; автотранспортну накладну CMR № SUDU6973181 від 03 січня 2025 року; банківські платіжні документи, що стосуються оплати оцінюваного товару від 26 листопада 2024 року №37 та від 04 грудня 2024 року №38; рахунок на оплату № LS-4613972 від 06 січня 2025 року.

З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів.

На вимогу митниці декларантом надано такі документи: довідку про транспортні витрати від 06 січня 2025 року № 450917; платіжну інструкцію від 06 січня 2025 року №196; експертний висновок № В-8 від 06.01.2025, підготовлений Житомирською ТТП; договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 19/07/2023 від 19 липня 2023 року; договір транспортного перевезення вантажів в міжнародному сполученні № 2440 від 06 червня 2024 року; податкові накладні №2 від 08 жовтня 2024 року, №6 від 17 жовтня 2024 року; квитанції про реєстрацію податкових накладних від 16 та 29 жовтня 2024 року; накладні від 08 жовтня 2024 року №100802, від 17 жовтня 2024 року №101706; платіжні інструкції від 08 жовтня 2024 року №1850, від 17 жовтня 2024 року №1856, від 25 жовтня 2024 року №1857; первісну вартість імпортних товарів отриманих по контракту від 26 липня 2024 року; копію митної декларації країни відправлення 62876818 від 29 жовтня 2024 року.

За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 18 липня 2024 року № UA101000/2025/000002/2.

В розділі 33 названого рішення зазначено:

«На виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Держмитслужби України від 01 липня 2021 року №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких уже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів №1-4 є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

В графі 44 митної декларації 25UA94U5 зазначено, проформу-рахунок з реквізитами від 25.10.2024 №LK-2510002, який до митного оформлення не надано та може містити відомості, які впливають на митну вартість. У автотранспортній накладній (СМR) №SUDU6973181 від 03.01.2025 зазначено, що до перевезення автомобільним транспортом вантах прийнято РР «SATS VOLODYMYR». Для підтвердження вартості перевезення декларантом надано рахунок на оплату №SL-4613972 від 06.01.2025, складений ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». До митної декларації долучено Договір транспортного експедирування №782517 від 01.10.2021, укладений між імпортером та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». Даний договір укладено з приводу організації перевезень необмеженої кількості перевезень. Згідно із п. 2.1 Договору транспортного експедирування №782517 від 01.10.2021 на кожне перевезення надається Заявка в якій заявляється найменування та кількість вантажу, маршрут слідування. Разом з тим до митного оформлення даний документ не надано. Враховуючи зазначене у документах з перевезення партії товару щодо учасників процесу перевезення, рахунок на оплату №SL-4613972 від 06.01.2025 не може бути використаний як належний та допустимий доказ фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару. Крім того, зазначений рахунок, що на думку декларанта підтверджує витрати на транспортування оцінюваних товарів не містить інформації про товар, що транспортувався, маршрут слідування. Відсутність таких відомостей може свідчити про те що даний документ не стосується оцінюваного товару. Вказаний у рахунку контейнер міг використовуватися при транспортуванні необмеженої кількості інших партій товару, у зв`язку із тим, що вони використовуються багаторазово. Додатково надані на вимогу митного органу Договір про організацію перевезення вантажу автотранспортом від 19.07.2023 № 19/07/2023 укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «РВ ДАФ+» та договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 06.06.2024 №2440 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «РВ ДАФ+» стосуються необмеженої кількості послуг з організації перевезення експортно-імпортних вантажів. Умови перевезення конкретної партії товару обумовлюються замовниками у заявках. Саме такий документ може свідчити про те, що між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» і ТОВ «РВ ДАФ+» та ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «РВ ДАФ+» виникли правовідносини саме з перевезення оцінюваної партії товару. Такі документи, не долучено до митного оформлення. Додатково надана довідка про транспорті витрати від 06.01.2024 №450917 не містить інформацію про товар, що транспортувався, реквізити автотранспортної накладної, а тому не може бути використана для підтвердження транспортних витрат. Відповідно до прави «Incoterms 2010» умови поставки СFR передбачають, що продавець сплачує за доставку товару в порту, що обумовлений сторонами. З огляду на зазначене продавець не несе витрат по вивантаженню товару з борта судна в порту призначення. Відповідно до вимог частини 10 статті 58 Митного кодексу України витрати по навантаженню/розвантаженню товару за межами митного кордону України включаються до митної вартості товару, визначеної за ціною договору. Товарно-супровідні документи не містять відомостей про такі витрати та чи включені вони до митної вартості задекларованих товарів. Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості. Згідно із ст. 254 Митного кодексу України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо налі, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Враховуючи наведене вище, відомості про ціну товару, викладені у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення №62876818 не використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у зв`язку із ненаданням митному органу переклад на українську мову даного документу.

Додатково наданий Експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати від 06.01.2025 №В-8 не може бути використаний як документ, що підтверджує заявлену митну вартість у зв`язку із наступним. Відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. Разом з тим, висновок про вартість оцінюваного товару ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі «Інтернет» htps://alibaba.com. При цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел. Крім того, зазначений висновок не відображає будь-якої цінової інформації про товар № 4. Щодо решти додатково наданих документів (платіжні доручення, розрахунок собівартості товару, накладні, податкові накладні, квитанції до податкових накладних) декларантом не надано пояснень яким чином дані документи підтверджують числові значення заявленої митної вартості оцінюваної партії товарів. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товарів та їх навантаження на транспортний засіб у порту призначення); 2) прайс-лист виробника товарів. В тому числі по товару № 4: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом). З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту було запропоновано інформацію щодо вартості товарів.

Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених частиною 3 статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: Товар №1 митна декларація № 24UA43U3 від 23.10.2024 - Гучномовці, вмонтовані або не вмонтовані в корпус, об`єднані чи не об`єднані з мікрофоном, та комплекти, які складаються з мікрофона та одного гучномовця чи більше, електричні звукопідсилювальні комплекти, комплекти гучномовців, що вмонтовані в один корпус:5"+1.5" Two way wall mount speaker, 3.75W-7.5W-15W-30W@100V+8ohm, ABS body, metal grille, metal brackett, white / T-775PW Гучномовець настінний двосмуговий 30Вт, 100В або 8Ом, білий модель T-775PW - 96 шт.5"+1.5" Two way wall mount speaker, 3.75W-7.5W-15W-30W@100V+8ohm, ……….Торговельна марка «ITC»; Виробник: компанія «Guangdong BaoLun Electronics Co., Ltd». Країна виробництва Китай (CN) вартістю - 21,47 доларів США за одиницю; Товар № 2 митна декларація № 24UA87U0 від 05.07.2024 - 1.Гучномовці окремі, вмонтовані в корпус (акустичні системи комп`ютерні) (speakers), побутового призначення, арт: DHS-9100 Акустична система 3.0 HP Soundbar DHS-9100 60W,LED дисплей, Bluetooth, HDMI,USB, AUX, Optical 10 шт, DHE-6005 Акустична система (саундбар). - 7,87 доларів США за одиницю; Товар № 3 митна декларація № 23UA89U6 від 15.03.2023 - 1. Звуковідтворювальна апаратура без пристроїв для звукозапису, з функцією радіо, оснащена входом USB та Bluetooth, не здатні працювати без зовнішнього джерела живлення: сабвуфери - 80 шт. У індивідуальній та транспортувальній упаковці. Країна виробництва: Китай (CN). Торговельна марка «ITC»; вартістю - 10,98 доларів США за одиницю; Товар №4 митна декларація № 24UA86U0 від 04.11.2024 1.Іграшка дитяча: XD2068; Іграшка дитяча - тварини гумові (20 боксів по 30 шт); Торговельна марка WEI YUAN TOYS; Виробник, компанія SOLAR RAY INTERNATIONAL LIMITED. Країна виробництва Китай (CN), вартістю - 5,52 доларів США за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року».

Також 06 січня 2024 року відповідач склав картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000009, згідно якої у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №UA101000/2025/000002/2 від 06 січня 2025 року дані граф 45 та 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю і оформлення товару, а крім того це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги статей 266, 289, 293 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаними рішенням та карткою відмовою, ПП «ЛК Сервіс» звернулося з цим позовом до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі - МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

У частині 6 цієї правової норми зазначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 341 частини 1 статті 4 МК України митні органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що Фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

У частині 5 цієї правової норми надається визначення терміну ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно частини 2 названої правової норми документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок - фактура (інвойс), або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 3 цієї правової норми у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пункті 1 частини 4 статті 54 МК України встановлено обов`язок митного органу здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 53 МК України, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що Житомирською митницею в якості підстави для надання позивачем додаткових документів у повідомленні зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, а документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема зауважує, що при митному оформлені встановлено:

1) в графі 44 митної декларації 25UA94U5 зазначено, проформу-рахунок з реквізитами від 25 жовтня 2024 року №LK-2510002, який до митного оформлення не надано та може містити відомості, які впливають на митну вартість товару;

2) у автотранспортній накладній (CMR) № SUDU6973181 від 03 січня 2025 року зазначено, що до перевезення автомобільним транспортом вантаж прийнято РР «SATS VOLODYMYR». Для підтвердження вартості перевезення декларантом надано рахунок на оплату №LS-4613972 від 06 січня 2025 року, складений ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». До митної декларації долучено Договір транспортного експедирування № 782517 від 01 жовтня 2021 року, укладений між імпортером та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ». Даний договір укладено з приводу організації перевезень необмеженої кількості перевезень. Згідно із пункту 2.1 Договору транспортного експедирування № 782517 від 01 жовтня 2021 року на кожне перевезення надається Заявка, в якій заявляється найменування та кількість вантажу, маршрут слідування. Разом з тим, до митного оформлення даний документ не надано. Враховуючи зазначене у документах з перевезення партії товару щодо учасників процесу перевезення, рахунок на оплату № LS-4613972 від 06 січня 2025 року не може бути використаний, як належний та допустимий доказ фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару. Крім того, зазначений рахунок, що на думку декларанта підтверджує витрати на транспортування оцінюваних товарів не містить інформацію про товар, що транспортувався, реквізити автотранспортної накладної або номер коносаменту, маршрут слідування. Відсутність таких відомостей свідчить про те, що даний документи не стосується оцінюваного товару. Вказаний у рахунку контейнер міг використовуватися при транспортуванні необмеженої кількості інших партій товару, у зв`язку із тим, що вони використовуються багаторазово. Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.

З огляду на зазначене у митного органу виникли сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару.

З метою усунення таких сумнівів позивачу було запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товарів та їх навантаження на транспортний засіб у порту призначення);

- копію митної декларації країни відправлення;

- прайс-лист виробника товару;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

В тому числі щодо товару №4 запропоновано надати:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

З метою переконання митного органу у достовірності заявленої митної вартості імпортованого товару, декларант надав: довідку про транспортні витрати від 06 січня 2025 року № 450917; платіжну інструкцію від 06 січня 2025 року №196; експертний висновок № В-8 від 06.01.2025, підготовлений Житомирською ТТП; договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 19/07/2023 від 19 липня 2023 року; договір транспортного перевезення вантажів в міжнародному сполученні № 2440 від 06 червня 2024 року; податкові накладні №2 від 08 жовтня 2024 року, №6 від 17 жовтня 2024 року; квитанції про реєстрацію податкових накладних від 16 та 29 жовтня 2024 року; накладні від 08 жовтня 2024 року №100802, від 17 жовтня 2024 року №101706; платіжні інструкції від 08 жовтня 2024 року №1850, від 17 жовтня 2024 року №1856, від 25 жовтня 2024 року №1857; первісну вартість імпортних товарів отриманих по контракту від 26 липня 2024 року; копію митної декларації країни відправлення 62876818 від 29 жовтня 2024 року.

Однак, за результатами вивчення поданих позивачем документа, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості, в якому зазначив доводи, що були викладені вище.

Надаючи оцінку наведеним твердженням митного органу, суд зауважує на таке.

Перш за все в оскаржуваному рішенні митного органу зазначено, що до митного оформлення не надано проформу-рахунок з реквізитами LK-2510002 від 25 жовтня 2024 року, який зазначено у графі 44 митної декларації.

Суд зауважує, що до митного оформлення декларантом надано проформу-рахунок LK-251002, у той час як у митній декларації зазначено проформу-рахунок LK-2510002.

Під час повідомлення декларанта, працівник митного органу не зауважив на помилку, допущену в номері проформи-рахунку. При цьому за результатами вивчення проформи-рахунку та комерційного інвойсу, долучених до митної декларації, суд установив, що такі містять абсолютно ідентичну інформацію та різняться саме датою їх складання 25 та 28 жовтня 2024 року та комерційний інвойс містить застереження про здійснення оплати згідно проформи-інвойсу LK-251002.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що під час заповнення митної декларації мала місце описка в номері проформи-інвойсу, що полягала у помилковому зазначенні зайвого нуля.

Твердження митного органу про те, що інформація з додатково наданої митної декларації країни відправлення №62876818 не може бути використана під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у зв`язку із ненаданням митному органу переклад на українську мову даного документу, суд уважає помилковим.

Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.

Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 520/10709/18 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відтак, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 520/10709/18, від 31 березня 2020 року у справі № 160/7049/19 та від 25 листопада 2020 року у справі № 640/4941/19.

При цьому суд зауважує, що 51 Правилом Процедури Генеральної асамблеї ООН, до якої входить Україна, передбачено, що арабська, китайська, англійська, французька, російська та іспанська мови є офіційними та робочими мовами Генеральної Асамблеї, її комітетів та підкомітетів.

Офіційними мовами Світової організації торгівлі, до якої приєдналася Україна 16 травня 2008 року, є англійська, французька та іспанська.

Як установлено судом митна декларації країни відправлення №62876818 складена китайською мовою, а тому суд приходить до висновку, що імпортер не зобов`язаний був надавати її переклад митному органу.

Отже твердження відповідача про те, що така не може бути використана для перевірки правильності визначення митної вартості не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку позиції митного органу про ненадання декларантом документів, що підтверджують витрати на транспортування та розвантаження/навантаження імпортованих товарів в порті прибуття, суд уважає за необхідне зауважити на таке.

Під час митного оформлення декларантом надано договір №782518 про транспортно-експедиторське обслуговування від 01 жовтня 2021 року, довідку про транспортні витрати від 06 січня 2025 року № 450917; платіжну інструкцію від 06 січня 2025 року №196; договір № 19/07/2023 на транспортно-експедиторське обслуговування від 19 липня 2023 року; договір № 2440 транспортного перевезення вантажів в міжнародному сполученні від 06 червня 2024 року.

Як установлено судом автотранспортною накладною CMR № SUDU6973181 від 03 січня 2025 року підтверджується отримання перевізником - ФОП ОСОБА_2 вантажу, що розміщувався у контейнері SUDU6973181 та його завантаження на транспортний засіб із державним номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Аналогічний номер зазначений у довідці про транспорті витрати від 06 січня 2025 року №450917.

На підтвердження залучення ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» третіх осіб для виконання умов договору №782518 про транспортно-експедиторське обслуговування від 01 жовтня 2021 року, укладеного з позивачем, митному органу надано копії договорів № 19/07/2023 на транспортно-експедиторське обслуговування від 19 липня 2023 року, укладеного між ТОВ «ЛАМАН ШИМПІНГ» та ТОВ «РВ ДАФ+», а також № 2440 транспортного перевезення вантажів в міжнародному сполученні від 06 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «РВ ДАФ+» та ФОП ОСОБА_1 .

Також митному органу надано платіжну інструкцію від 06 січня 2025 року №196, що підтверджує проведення позивачем розрахунків із ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ».

Будь-яких доказів на підтвердження того, що визначена сторонами ціна за транспортування імпортованого товару не відповідає ринковій, тобто є заниженою, або що надані імпортером документів на підтвердження розміру вартості транспортування не стосуються транспортування саме заявленого до декларування товару, відповідач суду не надав.

Додатково суд зауважує, що відповідно до приписів підпунктів 5 та 6 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

У оскаржуваному рішенні митного органу зазначено, що відповідно до прави «Incoterms 2010» умови поставки СFR передбачають, що продавець сплачує за доставку товару в порту, що обумовлений сторонами.

Однак, за результатами дослідження контракту №HT-LK202108UA та додатків до нього, на виконання умов якого поставлено імпортовані позивачем товари, суд не установив, що такий передбачає умови поставки СFR відповідно до правил «Incoterms 2010».

Тільки у пункту 2.2 контракту міститься застереження, що ціни встановлюються згідно Incoterms 2010, а у пункті 9.1 - сторони при тлумаченні цього контракту керуватимуться правилами Incoterms 2010 і Конвенцією ООН про контракти міжнародної купівлі-продажу товарів 1980 року.

Наведене, на переконання суду, спростовує твердження митного органу про ненадання імпортером документів на підтвердження розміру витрат на вивантаження та навантаження оцінюваних товарів у порті.

Застереження митного органу до висновку експерта суд до уваги не приймає, оскільки за результатами розгляду справи судом установлення надання імпортом документів, що підтверджують розмір оплаченої позивачем вартості таких.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що імпортером надано документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованих товарів з урахуванням усіх її складових.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 грудня 2020 року у справі №810/2618/17, в якій зазначено: «…судам необхідно враховувати, що лише сам факт подання декларантом додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості, у разі їх належності, не є підставою для визнання протиправним раніше прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості…, оскільки правомірність рішення оцінюється на момент його прийняття, а скасування рішення про коригування заявленої митної вартості відноситься до повноважень органу доходів і зборів відповідно в силу приписів частин 9, 10 статті 55 Митного кодексу України».

Суд зауважує, що наведений висновок суду касаційної інстанції стосується оцінки додаткових документів, які подаються декларантом саме митному органу протягом 80 днів з дня випуску товарів, що декларуються, у вільний обіг, згідно приписів частини 7 статті 55 МК України, а відповідач посилається на нього на обґрунтування відсутності правових підстав для надання правової оцінки судом документам, що подані саме до суду і не перебували у розпорядженні митного органу на момент прийняття оскаржуваних рішень.

Наведене на переконання суду виключає можливість застосування судом наведеного вище висновку Верховного Суду під час надання правової оцінки доказам, поданим на обґрунтування позиції позивача щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Ураховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2025/000002/2 від 06 січня 2025 року.

Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000009 від 06 січня 2025 року є похідним від рішення про коригування митної вартості товарів та прийнята на його підставі, така також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на наведене, суд уважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає вся сума сплаченого судового збору.

Суд зауважує, що позивачем у цій справі сплачено судовий збір в загальній сумі 6056,00 грн згідно з платіжною інструкцією №5 від 5 січня 2025 року.

У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2024 року у справі №120/15468/23 зроблено висновок про те, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле.

Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Відповідно до приписів підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 названого Закону за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-ІХ станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі 3028,00 грн.

Отже, 3028,00 грн, сплачені позивачем за подання позову до суду, є надмірно сплаченими і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі клопотання позивача в Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 з наступними змінами та доповненнями

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Приватного підприємства «ЛК Сервіс» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA101000/2025/000002/2 від 06 січня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000009 від 06 січня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Приватного підприємства «ЛК Сервіс» 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

02.04.25