Справа № 380/21872/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21872/23 пров. № А/857/4831/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Коваль Р.Й.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 380/21872/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламизагального позовного провадження
суддя у І інстанціїКоморний О.І.
дата складання повного тексту рішення30.12.24
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Київської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади про:

- визнання протиправним з моменту прийняття та скасування рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023;

- визнання протиправним з моменту прийняття та скасування наказу Генерального прокурора № 253к від 21.08.2023 року, яким ОСОБА_1 з 21.08.2023 року звільнено з посади першого заступника керівника Київської обласної прокуратури на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України Про прокуратуру;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Київської обласної прокуратури з 22.08.2023 року;

- допуск до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Київської обласної прокуратури з 22.08.2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 380/21872/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, наказу офісу Генерального прокурора та зобов`язання Київської обласної прокуратури вчинити дії - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що:

- згідно з наказом № 143 від 01.08.2022 року службове розслідування було призначене з метою перевірки причетності прокурорів до вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, однак обставини неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків встановлених для відповідної адміністративної посади не могли бути предметом перевірки службового розслідування, призначеного наказом Генерального прокурора № 143 від 01.08.2022 року, оскільки Інструкція та Порядок затверджений наказом № 111 від 13.04.2017 року містять вичерпний перелік дій, які підлягають перевірці з метою перевірки причетності прокурорів органів прокуратури до вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

- під час проведення службового розслідування, а саме 06.09.2022 року до Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконанням прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків встановлених для відповідної адміністративної посади надійшло ПЕРВИННЕ звернення виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про неналежне виконання Позивачем посадових обов`язків. Підставою такого звернення стали факти «ВСТАНОВЛЕНІ СЛУЖБОВИМ РОЗСЛІДУВАННЯМ», однак службове розслідування завершено лише 28.09.2022 року. ОСОБА_2 відповідно до наказу Генерального прокурора № 143 від 01.08.2022 року не входив до складу комісії, яка проводила службове розслідування стосовно Позивача та до моменту затвердження висновку не міг знати про результати такого та опиратися на такі у своєму зверненні. В подальшому ОСОБА_2 повторно ініційовано питання про перебування Позивача на посаді шляхом подання звернення від 08.06.2023 року. Листом № 17/1/1-997ВН-23 від 12.06.2023 року до нового звернення приєднав попередні матеріали провадження стосовно Позивача (звернення та додатки до нього від 06.09.2022 року), які в подальшому стали предметом розгляду Комісії та прийняття спірного рішення;

- за змістом Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів, затвердженою наказом Генерального прокурора № 202 від 16.06.2021 року вбачається, що службове розслідування повинно було завершитися прийняттям відповідного рішення, а саме виключно Генеральний прокурор міг ініціювати питання про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади.

-суд першої інстанції залишив поза увагою висновки службового розслідування (арк 3) у якому зазначено, що з початку збройної агресії рф та до відновлення функціонування Київської обласної прокуратури «табелювалися лише ті працівники, які були постійно на зв`язку, виконували свої обов`язки, у тому числі дистаційно, та обліковувались у кадрових підрозділах інших областей». В матеріалах справи містяться табелі обліку робочого часу Позивача, в тому числі за лютий, березень, квітень 2022 року, в яких проставлено відмітки «р-робочий день». Таким чином, з врахуванням інформації викладеної в висновку від 28.09.2022 року табелі обліку робочого часу позивача за лютий, березень, квітень 2022 року підтверджують виконання позивачем своїх посадових обов`язків та повністю спростовують висновки викладені в рішенні Комісії № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 року. Окрім цього, до матеріалів справи долучено розрахунковий лист за 2022 рік згідно з даними якого підтверджується факт нарахування та виплати Позивачу заробітної плати;

- висновки суду про те, що позивач почав здійснювати свої повноваження лише 07.04.2022 року не підтверджується належними та допустимими доказами, позаяк до матеріалів справи долучено довідки начальника відділу інформаційних технологій В.Доценка та начальника відділу документального забезпечення ОСОБА_3 зі змісту яких вбачається, що перший документ в ІС «СЕД», особисто Позивачу як першому заступнику керівника обласної прокуратури передано на розгляд лише 07 квітня 2022 року. До цього моменту, враховуючи виняткові обставини Позивач здійснював свої повноваження шляхом отримання та погодження інформації засобами електронного зв`язку;

- при винесенні рішення суд першої інстанції вважав доведеним той факт, що за період з 22.02.2022 до 01.08.2022 позивач жодного входу в ЄРДР не здійснював. Про те, такий висновок зроблено без належного дослідження наявних матеріалів справи. Зокрема, положеннями про відділ міжнародного співробітництва та про відділ інформаційних технологій не передбачено проведення їх працівниками процесуального керівництва в кримінальних провадженнях. Окрім цього, починаючи з 22.02.2022 до 01.08.2022 позивачу вищим керівництвом не повідомлялося про початок досудового розслідування та відповідно проведення ним особисто процесуального керівництва в кримінальному провадженні. З огляду на наведене, довідка Департаменту інформаційних технологій про те, що ОСОБА_1 не здійснював жодного входу в ЄРДР є неналежним доказом, оскільки за вказаний період Позивачу процесуальне керівництво в кримінальних провадженнях не доручалося;

-на думку позивача, недоведеним та таким, що не відповідає вимогам закону є факт викладений в рішенні Комісії стосовно виконання повноважень позивача заступником керівника прокуратури ОСОБА_4 . Зазначає, що відповідно до наказів про розподіл обов`язків між керівництвом Київської обласної прокуратури від 25.11.2020 №178 та 12.05.2021 № 67 позивач відповідає за стан організації роботи відділу міжнародно-правового співробітництва та відділу інформаційних технологій. Разом з цим, пунктом 2 зазначених наказів встановлено взаємозамінність між керівництвом обласної прокуратури, а саме ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ОСОБА_1 -Крим М.Ю. Водночас, вказаними документами не передбачено випадків в яких відбувається взаємозамінність. Більше того, норми спеціального закону не передбачають можливості встановлення так званої взаємозамінності. Відтак, така може відбуватися виключно після винесення окремого письмового наказу керівника обласної прокуратури про виконання обов`язків іншої особи.

Вказує, що Комісія прийшла до висновку, що за відсутності позивача ОСОБА_5 вправі був виконувати його повноваження. Проте зазначає, що таке твердження не відповідає дійсним обставинам, оскільки ОСОБА_5 було достеменно відомо про те, що позивач з 28.02.2022 перебуває на обліку в Львівській обласній прокуратурі та після відпустки приступив до виконання своїх повноважень;

-при винесенні рішення суд першої інстанції вважав доведеним факт самоусунення позивача від виконання покладених на нього посадових обов`язків щодо евакуації підлеглих працівників, безпечного місця їх перебування, знищення чи збереження (переміщення) техніки, документів, витоку інформації та подальшої організації діяльності підпорядкованих працівників. Однак такий висновок є невірним, оскільки зроблений через вибіркове дослідження доказів. В письмових поясненнях заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця І.М. та О.Бобка знищення та переміщення документів, комп`ютерної техніки прокуратури здійснено працівниками РСЧ протягом дня 24.02.2022 року. Щодо евакуації працівників, то така була проведена до 27.02.2022 року, про що в своїх поясненнях зазначають усі без винятку опитані працівники. Таким чином, станом на 28.02.2022 року всі працівники перебували на безпечній на той час території. При цьому, відповідно до наказу керівника Київської обласної прокуратури від 14.02.2022 №109вк Позивач в період з 15.02.2022 до 25.02.2022 перебував у щорічній відпустці. Тобто, його першим робочим днем було 28.02.2022 року. З огляду на викладене скаржник стверджує, що суд першої інстанції безпідставно встановлено факт не участі Позивача в евакуації працівників та знищенні документів;

- відмовляючи в задоволенні позові суд першої інстанції залишив не дослідженим позовну вимогу про скасування визнання протиправним з моменту прийняття та скасування рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 року, яким встановлено неналежне виконання позивачем посадових обов`язків. Згідно з вимогами порядку розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади затвердженого наказом Генерального прокурора № 113 від 01.07.2022 року в рішенні Комісія зобов`язана вказати, які конкретно посадові обов`язки визначені Законом «Про прокуратуру», розпорядчими документами Генерального прокурора або іншими нормативно-правовими актами не виконувалися або неналежним чином виконувалися, а також встановити, які негативні наслідки настали або могли настати внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків. В рішенням Комісії та рішенні суду не встановлено, які конкретно посадові обов`язки не виконувалися або виконувалися неналежним чином Позивачем, а також не встановлено які негативні наслідки настали.

Більше того, в поясненнях ОСОБА_6 , який в спірний період був безпосереднім керівником Позивача, на запитання «чи мали місце негативні наслідки у зв`язку з відсутністю (та/або неналежним здійсненням обов`язків) Ваших заступників, керівників окружних прокуратур за місцем знаходження, якщо так, то які саме, надав відповідь: «Негативних наслідків, пов`язаних із відсутністю (та/або неналежним здійсненням обов`язків) моїх заступників, керівників окружних прокуратур, їх відділів за місцем знаходження НЕ БУЛО. На запитання «чи мали місце випадки евакуації керівництва прокуратур та НЕВЖИТТЯ ЗАХОДІВ щодо забезпечення безпеки підлеглих працівників, зокрема їх евакуації?» надав наступну відповідь: «Таких випадків НЕ БУЛО»;

- матеріали справи містять докази, які вказують позитивну оцінку роботи позивача в спірний період, та на відсутність зауважень в його роботі зі сторони відповідних департаментів Офісу Генерального прокурора, а також його безпосереднього керівника ОСОБА_6 , а зокрема: звіт про оцінку роботи Позивача за 2022 рік затверджений наказом № 123 від 05.12.2022 року в.о. керівника обласної прокуратури М.Кримом, яка оцінена «задовільно»; лист Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора № 19 від 28.06.2023 року в якому зазначено ПРО ВІДСУТНІСТЬ у період з 28.02.2022 року НЕДОЛІКІВ В РОБОТІ відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури; лист Начальника Департаменту інформаційних технологій листом № 32-317ВН-23 від 27.06.2023 року, відповідно до якого виконання та можливого порушення строків виконання документів Позивачем та діяльність відділу інформаційної політики Київської обласної прокуратури не відноситься до компетенції Департаменту;

- суд першої інстанції порушив частину другу статті 242 КАС України відповідно до якої законним є рішення, яке ухвалене відповідно до норм матеріального права, позаяк позивача звільнено з посади першого керівника Київської обласної прокуратури на підставі пункту 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру» (неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади). Відповідно до наведеної норми кваліфікуючою ознакою при такому звільненні є неналежне виконання посадових обов`язків, і як зазначалося вище за текстом апеляційної скарги, суду необхідно встановити, які конкретно посадові обов`язки не виконувалися. При цьому, наведеною нормою не передбачено можливості звільнення особи, у випадку самоусунення;

- судом першої інстанції без будь-якого обґрунтування пов`язаного з предметом спору зазначено про судові рішення в справі № 380/16801/22, позаяк предметом спору у справі № 380/16801/22 був інший індивідуальний акт, а саме наказ в.о. Генерального прокурора № 125к від 17.10.2022 року ніж ті, які оскаржуються позивачем у даній справі.

Відповідачі подали відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечують проти задоволення апеляційної скарги та просять суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі та представник позивача повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

В судовому засіданні представник позивача Віктюк Р.О. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Представник Офісу Генерального прокурора Синюк О.М. та представник відповідачів Цинайко Н.І. в судовому засіданні надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії від 07.08.2023 № 07/1/1-7п-23 про наявність у діяльності першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України Про прокуратуру, для звільнення з цієї посади та наказ Генерального прокурора від 21.08.2023 № 253к про звільнення позивача з посади першого заступника керівника Київської обласної прокуратури у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади є правомірним.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури від 11.09.2020 №482к ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника керівника Київської обласної прокуратури з 14.09.2020 (а.с. 17 т.1).

Наказом Офісу Генерального Прокурора №125 к від 17.10.2022 року позивача звільнено із займаної посади першого заступника керівника Київської обласної прокуратури (а.с. 18т.1).

На виконання судового рішення у справі №380/16801/22, Наказом Офісу Генерального Прокурора №214к від 07.06.2023 року позивача поновлено на посаді першого заступника керівника Київської обласної прокуратури (а.с. 19 т.1).

Наказом Генерального прокурора від 21.08.2023 № 253к ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника керівника Київської обласної прокуратури з 21.08.2023 року у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (п.3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру»), (а.с. 20 т.1).

Підставою для ухвалення такого наказу слугувало рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків встановлених для відповідної адміністративної посади № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 року (а.с. 101-119 т.1).

Вважаючи протиправними рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 та наказ Генерального прокурора № 253к від 21.08.2023 року, яким ОСОБА_1 з 21.08.2023 року звільнено з посади першого заступника керівника Київської обласної прокуратури позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1697-VII).

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України Про прокуратуру наявність підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 цієї статті (неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади), встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення.

Відповідні повноваження Генерального прокурора закріплені і в пункті 3 частини першої статті 9 Закону № 1697-VII, згідно з якою Генеральний прокурор: призначає прокурорів на адміністративні посади; звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом; визначає порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (пункт 9-2).

Пунктом 7 частини 1 статті 39 Закону № 1697 передбачено, що посада першого заступника керівника обласної прокуратури є адміністративною посадою.

Порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді передбачено статтею 41 Закону № 1697.

Звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2-10 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором, зокрема, з підстав неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону № 1697).

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону № 1697, наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення.

Наказом Генерального прокурора від 01.07.2022 № 113, відповідно до пункту 9-2 частини першої статті 9, частини третьої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», з метою визначення порядку розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», затверджено Порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі Порядок № 113).

Цей Порядок розроблений відповідно до пункту 9-2 частини першої статті 9, частини третьої статті 41 Закону № 1697 та визначає процедуру розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - звернення), з метою встановлення наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (пункт 1).

Розгляд звернень здійснюється Комісією з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - Комісія), яка утворюється і діє згідно з цим Порядком (пункт 2).

У своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, Законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами (пункт 3).

Основними засадами діяльності Комісії є верховенство права, законність, незалежність, відкритість і гласність, колегіальність, змагальність, неупередженість, об`єктивність, дотримання гарантій незалежності прокурора і презумпція невинуватості.

Члени Комісії у своїй діяльності є незалежними від будь-якого незаконного впливу, тиску чи втручання (пункт 4).

Повноваження Комісії поширюються на прокурорів, які обіймають адміністративні посади в Офісі Генерального прокурора, обласних, окружних, спеціалізованих на правах обласних та окружних прокуратурах (крім Генерального прокурора та прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури) (пункт 5).

Відповідно до п. 6 Порядку, процедура розгляду звернень передбачає такі етапи:

- попередній розгляд звернення та прийняття рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження);

- проведення в межах провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - провадження), перевірки відомостей, зазначених у зверненні (далі - перевірка у провадженні), та складання висновку щодо наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - висновок у провадженні);

- розгляд висновку у провадженні та прийняття рішення про встановлення або відсутність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - остаточне рішення у провадженні) (пункт 6).

Розгляд звернення проводиться у строк, який не перевищує двох місяців з часу його отримання членом Комісії для попереднього розгляду.

У строк розгляду звернення, у тому числі перевірки у провадженні, не враховується період тимчасової непрацездатності прокурора, стосовно якого подано звернення, або перебування його у відпустці (пункт 8).

Відмова особи від звернення не може бути підставою для припинення його розгляду (пункт 9).

Розгляд та вирішення питань Комісією здійснюється колегіально. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від присутніх на засіданні членів Комісії. Голосування здійснюється відкрито підняттям руки.

Комісія може приймати процедурні рішення, пов`язані з її діяльністю, про що зазначається у протоколі.

Рішення не можуть прийматися на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації (пункт 10).

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення (документ) направлено на відому фактичну адресу її місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або зазначені нею адресу електронної пошти чи інші засоби електронного зв`язку.

Прокурору, стосовно якого подано звернення, або особі із числа працівників органів прокуратури, якою подано звернення, повідомлення (документ) також може бути направлено за місцем роботи або за допомогою інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури» (пункт 12).

Питання утворення Комісії врегульовано Розділом ІІ Порядку.

Комісія утворюється наказом Генерального прокурора у складі не менше семи осіб. Одночасно визначаються голова та секретар Комісії із числа працівників відповідального підрозділу (пункт 1).

До складу Комісії включаються прокурори, які обіймають адміністративні посади в Офісі Генерального прокурора, крім прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, і мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, а також користуються авторитетом (пункт 2).

Склад Комісії може бути змінений наказом Генерального прокурора, у тому числі у зв`язку з поданням членом Комісії заяви про складання повноважень або невідповідністю члена Комісії вимогам, визначеним пунктом 2 цього розділу Порядку (пункт 3).

Повноваження голови, секретаря та членів Комісії врегульовано розділом ІІІ Комісії.

Голова Комісії, зокрема, організовує і спрямовує роботу Комісії; узгоджує проєкт порядку денного засідання Комісії, скликає засідання, визначає дату і час його проведення та головує на ньому; доручає членам Комісії попередній розгляд звернень, підготовку матеріалів для розгляду на її засіданні, визначає коло осіб, які залучаються до їх підготовки;

У разі відсутності голови Комісії його обов`язки виконує член Комісії (крім секретаря), обраний на її засіданні (пункт 1).

Секретар Комісії зокрема, організовує підготовку матеріалів з питань, що розглядаються Комісією, і з цією метою: - узагальнює пропозиції членів Комісії щодо включення питань до порядку денного її засідання, формує проєкт порядку денного засідання Комісії та подає його для узгодження голові Комісії; - забезпечує ознайомлення членів Комісії та учасників засідання з узгодженим порядком денним та матеріалами із зазначених у ньому питань; - повідомляє учасників засідання Комісії про дату, час і місце його проведення (пункт 2).

Член Комісії:

1) здійснює попередній розгляд звернення;

2) проводить перевірку у провадженні і з цією метою:

- ознайомлюється з документами, отримує їх копії;

- опитує прокурорів та інших осіб, яким відомі відомості, зазначені у зверненні, або обставини, встановлені під час перевірки;

- надсилає письмові запити до органів прокуратури з метою отримання необхідної для проведення перевірки інформації, документів;

3) складає та підписує висновок у провадженні;

4) ознайомлюється з матеріалами, поданими на розгляд Комісії, бере участь у їх дослідженні та перевірці;

5) вносить пропозиції щодо включення питань до порядку денного засідання Комісії;

6) бере участь у засіданнях Комісії;

7) наводить свої мотиви та міркування, а також подає додаткові документи з питань, що розглядаються Комісією;

8) вносить пропозиції щодо проєкту рішення Комісії, голосує «За» або «Проти» з питань, винесених на її розгляд, та підписує рішення Комісії;

9) висловлює, за наявності, окрему думку щодо рішень, прийнятих Комісією;

10) виконує рішення Комісії та доручення її голови, надані в межах його компетенції, а також здійснює інші повноваження, визначені цим Порядком.

Подання звернення, його попередній розгляд врегульовано Розділом IV Порядку.

Право на подання до Комісії звернення має кожен, кому відомі факти неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (пункт 1).

Відповідальний підрозділ у день надходження до нього звернення обліковує його та не пізніше наступного робочого дня передає голові Комісії для визначення члена Комісії, який здійснюватиме попередній розгляд.

Визначення члена Комісії здійснюється невідкладно, та цього ж дня звернення передається визначеному члену Комісії (пункт 6).

За наявності конфлікту інтересів член Комісії зобов`язаний після надходження до нього звернення заявити про самовідвід, який розглядається на засіданні Комісії.

Відвід члену Комісії також може бути заявлений особою, яка подала звернення, прокурором, стосовно якого подано звернення (пункт 8).

Попередній розгляд звернення здійснюється членом Комісії протягом трьох робочих днів з часу його отримання. У цей же строк ним приймається мотивоване рішення про відкриття провадження або відмову в його відкритті (пункт 9).

Копія рішення члена Комісії про відкриття провадження або відмову в його відкритті не пізніше наступного робочого дня після його прийняття відповідальним підрозділом надсилається особі, яка подала звернення, та прокурору, стосовно якого прийнято таке рішення.

Про відкриття провадження також повідомляється керівник відповідного органу прокуратури (пункт 14).

Розділом V Порядку регламентовано перевірку відомостей, зазначених у зверненні, та складання висновку в провадженні

Перевірка у провадженні проводиться членом Комісії у місячний строк після його відкриття. У разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений головою Комісії, але не більш як на 10 днів (пункт 1).

За результатами перевірки у провадженні та в межах її строку член Комісії складає висновок у провадженні, у якому зазначаються:

- дата та місце складання, номер провадження;

- прізвище, ім`я та по батькові члена Комісії, який склав висновок, особи, яка подала звернення, прокурора, стосовно якого складено висновок, його посада;

- виклад хронології розгляду звернення (основних етапів);

- стислий зміст відомостей, які згідно зі зверненням свідчать про наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади;

- обставини, які встановлені під час перевірки у провадженні, на підтвердження чи спростування кожної з відомостей звернення;

- позиція члена Комісії та відповідне обґрунтування щодо наявності або відсутності у діяльності прокурора, який обіймає адміністративну посаду, підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення з цієї посади з посиланням на відповідні норми Закону і Порядку, інші нормативно-правові акти;

- підпис члена Комісії, який склав висновок (пункт 6).

У Розділі VI висвітлено організацію засідань Комісії. Засідання Комісії проводяться відкрито з дотриманням строку, передбаченого пунктом 8 розділу I цього Порядку (пункт 1).

Проєкт порядку денного засідання Комісії узгоджується головою Комісії не пізніше наступного робочого дня після його формування.

Про призначення засідання цього ж дня повідомляються члени Комісії та учасники провадження шляхом направлення їм відповідного повідомлення. Одночасно членам Комісії направляється копія відповідного висновку у провадженні (пункт 2).

Участь у засіданні беруть прокурор, стосовно якого відкрито провадження, та особа, яка подала звернення. Така участь забезпечується особисто та/або через представника (пункт 3).

Проведення засідання Комісії регламентовано розділом VI Порядку.

Висновок у провадженні розглядається за обов`язкової участі прокурора і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор:

1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) не з`явився на засідання без повідомлення причини неявки;

3) не з`явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймається Комісією (пункт 6).

Питання про відвід (самовідвід) члена Комісії вирішується у разі наявності сумнівів у його неупередженості та об`єктивності або наявності конфлікту інтересів.

Рішення про відвід (самовідвід) кількох членів Комісії приймаються щодо кожного з них окремо.

Під час прийняття рішення стосовно відводу член Комісії, якому його заявлено, не має права брати участі в голосуванні та бути присутнім у ході його проведення (пункт 14).

Член Комісії, який готував висновок у провадженні, не має права брати участь у голосуванні при прийнятті остаточного рішення у провадженні (пункт 24).

Остаточне рішення у провадженні з висновком про наявність у діяльності відповідного прокурора, який обіймає адміністративну посаду, підстави, передбаченої частиною третьою статті 41 Закону № 1697, для звільнення з цієї посади може бути прийнято не пізніше ніж через рік з дня, коли відомості, наведені у зверненні, мали місце. При цьому не враховується час тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці (пункт 32).

Розділом IX Порядку № 113 передбачено, що остаточне рішення у провадженні може бути оскаржено прокурором, стосовно якого воно прийнято, та особою, якою подано звернення, до адміністративного суду у строк та в порядку, визначеному законом (пункт 2).

Оскарження остаточного рішення у провадженні не зупиняє його дії (пункт 2.1).

Системний аналіз наведених вище норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що на виконання вимог пункту 9-2 частини першої статті 9, частини третьої статті 41 Закону № 1697-VII, наказом Генерального прокурора від 01.07.2022 № 113 затверджено положення вказаного вище Порядку, який визначає процедуру розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади з метою встановлення наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади.

Із змісту вказаного рішення № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 року та пояснень відповідачів убачається, що до Комісії надійшло звернення виконуючого обов`язки керівника Генеральної інспекції Дзюби І.І. від 12.06.2023 щодо неналежного виконання першим заступником керівника ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Відповідно до п. 1 Розділу IV Порядку № 113 право на подання до Комісії звернення має кожен, кому відомі факти неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади.

З урахуванням приведеного положення п. 1 Розділу ІV Порядку № 113, колегія суддів приходить до висновку, що виконуючий обов`язки керівника Генеральної інспекції Дзюба І.І. як особа, якій стало відомо про факт неналежного виконання ОСОБА_1 як першим заступником керівника Київської обласної прокуратури посадових обов`язків, встановлених для цієї посади, мав право на звернення до Комісії з відповідною заявою.

Головою Комісії попередній розгляд звернення виконуючого обов`язки керівника Генеральної інспекції ОСОБА_2 доручено члену Комісії ОСОБА_7 , який за результатами попереднього розгляду звернення відповідно до вимог Порядку № 113 прийняв 14.06.2023 рішення про відкриття провадження № 07/1/1-11зв/к-7п-23 стосовно першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_1 .

З метою перевірки доводів заявника та пояснень Киричука М.Ю. членом Комісії направлено запити до Департаменту інформаційних технологій, Департаменту кадрової роботи та державної служби, Департаменту міжнародно-правового співробітництва, Київської обласної прокуратури.

За результатами перевірки, проведеної у межах обставин, повідомлених у зверненні виконуючого обов`язки керівника Генеральної інспекції ОСОБА_8 , членом Комісії ОСОБА_7 складено 24.07.2023 висновок про наявність у діяльності першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України Про прокуратуру, для звільнення з указаної адміністративної посади, який розглянуто за участі ОСОБА_1 на засіданні Комісії, за наслідками розгляду якого Комісією ухвалено оскаржуване рішення № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 року (а.с.48-63 т.1).

Досліджуючи доводи апеляційної скарги з приводу того, що:

- виконувач обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора відповідно до наказу Генерального прокурора від 01.08.2022 № 143, яким призначено службове розслідування, не входив до складу комісії, яка проводила службове розслідування щодо ОСОБА_1 , а тому не міг знати про результати службового розслідування до моменту його закінчення;

- перше провадження про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків було відкрито Комісією 12.09.2022 за зверненням виконуючого обов`язки керівника Генеральної інспекції ОСОБА_2 від 06.09.2022, при цьому підставою для такого звернення стали факти, «встановлені службовим розслідуванням», однак висновок службового розслідування складено лише 28.09.2022, то колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що Генеральною інспекцією до Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади 06.09.2022 за № 17/1/1-20ВН-22 подано звернення щодо неналежного виконання ОСОБА_1 , який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Членом комісії 12.09.2022 за № 07/1/1-5зв/к-2п-22 відкрито провадження стосовно першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_1 .

Разом із тим, ОСОБА_1 12.10.2022 подано заяву про звільнення із займаної посади у зв`язку з достроковим припинення повноважень на адміністративній посаді за власним бажанням.

Наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора від 17.10.2022 № 125к ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника керівника Київської обласної прокуратури.

Ураховуючи викладене, членом комісії 02.11.2022 за № 07/1/1-2п-22 прийнято рішення про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з його звільненням з адміністративної посади.

Таким чином, процедуру розгляду звернення від 06.09.2022 завершено не було, питання про наявність або відсутність підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення прокурора з адміністративної посади, не вирішено, рішення по суті звернення прийнято не було.

В подальшому, наказ виконувача обов`язків Генерального прокурора від 17.10.2022 №125к ОСОБА_1 оскаржено в судовому порядку (справа № 380/16801/22) та на виконання судового рішення у справі №380/16801/22 позивача було поновлено на посаді.

При цьому судом установлено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення Комісії від № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 слугувало звернення виконуючого обов`язки керівника Генеральної інспекції Дзюби І.І. від 12.06.2023 року щодо неналежного виконання першим заступником керівника ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Натомість, звернення виконуючого обов`язки керівника Генеральної інспекції Дзюби І.І. від 06.09.2022 щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади не було підставою для ухвалення оскаржуваного рішення.

Крім того колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1.3 Положення про Генеральну інспекцію Офісу Генерального прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора від 27.02.2020 № 116, та чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі Положення про Генеральну інспекцію), свою роботу Генеральна інспекція організовує у взаємодії з іншими самостійними структурними підрозділами Офісу Генерального прокурора, прокуратурами всіх рівнів, Національною академією прокуратури України, правоохоронними органами та органами державної влади.

Згідно з п. п. 3.7, 3.10 Положення про Генеральну інспекцію до основних її завдань належить вжиття заходів, спрямованих на попередження та своєчасне виявлення порушень прокурорами Присяги прокурора, правил прокурорської етики, а також вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також проведення таємних перевірок доброчесності прокурорів у порядку, встановленому наказом Генерального прокурора.

Відповідно до п. 3.9 Положення про Генеральну інспекцію до основних її завдань віднесено також забезпечення участі у проведенні службових розслідувань у порядку, встановленому наказом Генерального прокурора.

Наказом Генерального прокурора від 16.06.2021 № 202 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів (далі Інструкція №202), яка визначає підстави та порядок проведення службового розслідування стосовно прокурорів Офісу Генерального прокурора, у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а також прокурорів обласних, окружних, спеціалізованих на правах обласних, окружних прокуратур, оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, службових та посадових осіб органів прокуратури при його проведенні.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції №202 залучення до проведення службового розслідування безпосередніх керівників або підлеглих прокурора, стосовно якого його призначено, а також інших осіб, що можуть бути заінтересовані у результатах відповідного розслідування, не допускається.

Про виявлення таких обставин голова комісії не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний повідомити посадову особу, якою призначено службове розслідування, без припинення його проведення.

Службові розслідування, призначені для перевірки інформації про вчинення прокурором дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, а також у ході таємної перевірки доброчесності прокурорів здійснюються з обов`язковим залученням Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора (п. 1 розділу ІV Інструкції).

Відповідно до п. 5 розділу Інструкції №202 голова та члени комісії, що проводять службове розслідування зобов`язані не розголошувати, а також уживати всіх можливих заходів щодо недопущення розголошення іншими особами таємної інформації та інформації з обмеженим доступом, яка стала їм відома під час проведення службового розслідування, оприлюднення іншої інформації відповідно до вимог законодавства. Інших заборон щодо поширення інформації Інструкція не містить.

Пунктом 2.2 Положення про Генеральну інспекцію встановлено, що Генеральну інспекцію очолює керівник.

Відповідно до п. 5.1 цього Положення керівник Генеральної інспекції, серед іншого здійснює загальне керівництво Генеральною інспекцією, спрямовує і контролює роботу підпорядкованих підрозділів з урахуванням планів роботи Офісу Генерального прокурора, рішень нарад, інших організаційно-розпорядчих документів; організовує та контролює виконання підпорядкованими працівниками наказів, завдань і доручень керівництва Офісу Генерального прокурора; у визначеному порядку ініціює притягнення до відповідальності працівників органів прокуратури, звертається до Вищої ради правосуддя зі скаргами на рішення органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заявами про порушення прокурорами вимог щодо несумісності їх посад із діяльністю або статусом; забезпечує виконання інших завдань та службових доручень Генерального прокурора.

З аналізу викладених норм вбачається, що про факти, які встановлювалися під час службового розслідування щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 могло бути відомо відповідній посадовій особі Офісу Генерального прокурора, ще до закінчення цього розслідування та складення висновку за результатами його проведення.

При цьому позивачем не заперечувались обставин з приводу того, що матеріали вказаного службового розслідування не відносилися до таємної інформації або до інформації з обмеженим доступом, оприлюднення якої було забороненим, яка не могла бути відома виконуючому обов`язки керівника Генеральної інспекції ОСОБА_2 ..

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу того, що лише Генеральний прокурор був наділений виключним правом на підписання відповідного звернення з приводу необхідності розгляду Комісією питання щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посад, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 4 Розділу VII Інструкції № 202 висновок службового розслідування підписується головою та членами комісії, затверджується посадовою особою, якою призначено службове розслідування, або особою, яка виконує її обов`язки.

Розділом VIII Інструкції №202 визначено коло суб`єктів та порядок прийняття рішення за результатами службового розслідування. Зокрема, посадові особи, визначені у п. 1 Розділу III цієї Інструкції (Генеральний прокурор, керівники обласних, спеціалізованих на правах обласних прокуратур або особи, які виконують їх обов`язки, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), у встановленому Законом України «Про прокуратуру» порядку за наявності підстав уживають адміністративних та організаційних заходів, у тому числі ініціюють питання про звільнення прокурора з адміністративної посади чи притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності (п. 1 Розділу VIII Інструкції №202).

З аналізу викладених норм вбачається, що Генеральний прокурор, після затвердження висновку службового розслідування міг би ініціювати питання про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади.

Однак ураховуючи п. 1 Розділу IV Порядку № 113, який передбачає право на подання до Комісії звернення має кожен, кому відомі факти неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади, колегія суддів приходить до висновку, що не лише Генеральний прокурор був наділений виключним правом на підписання відповідного звернення та направлення його до Комісії, але і будь-яка особа якій стали відомі факти неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків.

З урахуванням вказаного колегія суддів відхиляє приведені доводи апеляційної скарги, позаяк такі не вказують на порушення Комісією процедури розгляду звернень щодо неналежного виконання позивачем, як прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги з приводу протиправного призначення службового розслідування, позаяк із зібраних у справі доказів убачається, що підставою для ухвалення оскаржуваного наказу №253 к від 21.08.2023 року слугувало виключно рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023.

Підставою для винесення Комісією рішення № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 слугувало звернення виконуючого обов`язки керівника Генеральної інспекції Дзюби І.І. від 12.06.2023 року щодо неналежного виконання першим заступником керівника ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади та висновок від 24.07.2023 про наявність у діяльності першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України Про прокуратуру, для звільнення з указаної адміністративної посади, який розглянуто за участі ОСОБА_1 на засіданні Комісії, за наслідками розгляду якого ухвалено рішення № 07/1/1-7п-23 від 07.08.2023 року (а.с.48-63 т.1).

Отож, питання призначення службового розслідування з метою перевірки причетності прокурорів органів прокуратури ряду областей, у тому числі, Київської, до вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, причин і умов, що їм сприяли, та законність наказу Генерального прокурора від 01.08.2022 № 143, яким призначено таке розслідування не є предметом спору у цій справі, а тому не підлягають судовій оцінці.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу суперечливості висновків, викладених в оскаржуваному рішенні Комісії від 07.08.2023 № 07/1/1-7п-23 та у висновку службового розслідування від 03.10.2022 № 17/1/1-38вн/ДСК-22, оскільки в останньому зазначено, що з початку збройної агресії рф та до відновлення функціонування Київської обласної прокуратури табелювалися лише ті працівники, які були постійно на зв`язку, виконували свої обов`язки, у тому числі дистанційно, та обліковувалися у кадрових підрозділах інших областей, то колегією судом встановлено таке.

Із зібраних у справі доказів та пояснень представників сторін у зв`язку із збройною агресією російської федерації у лютому 2022 року у перші місяці війни табелювання прокурорів та облік їх роботи у березні та квітні 2022 року вівся у прокуратурах за місцем фактичного перебування прокурора.

Двічі на місяць дані про вихід прокурорів на роботу передавався прокуратурами до кадрових підрозділів за місцем фактичної роботи прокурора. ОСОБА_1 у лютому 2022 року перебував у місті Львові.

Облік його виходу на роботу вівся кадровим підрозділом Львівської обласної прокуратури та у подальшому вказана інформація передавалася до Київської обласної прокуратури для складання табелів обліку робочого часу та у подальшому виплати.

Однак, зазначені обставини не можуть свідчити про належне виконання ОСОБА_1 обов`язків, встановлених для адміністративної посади, а тільки підтверджують виконання ним вимог щодо перебування на робочому місці у робочий час.

Закон України «Про прокуратуру», як і трудове законодавство, розмежовує різні види відповідальності працівника за невиконання працівником покладених на нього обов`язків та відсутність на роботі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані роботодавцем у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Поряд з цим, у разі прогулу без поважних причин п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено можливість розірвання трудового договору роботодавцем.

Закон України «Про прокуратуру» (п. 7 ч. ч. 1 ст. 43) передбачає, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

У разі табелювання відсутності працівника на роботі з інших невідомих причин стосовно такої особи вживаються заходи до притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи прокуратури України та їх посадові особи зобов`язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» встановлює, що прокурором органу прокуратури, зокрема, є перший заступник керівника обласної прокуратури.

Згідно з вимогами п. п. 3, 4 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а також додержуватись правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (далі Кодекс) встановлено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність; своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

Статтями 5, 7, 10, 16 Кодексу регламентовано, що професійна діяльність прокурора має ґрунтуватись на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності.

Порушення службової дисципліни є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою у відповідних випадках передбачену законом відповідальність.

Згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною Асоціацією прокурорів 23.04.1999, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правил та етики їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.

До правил професії прокурора, про які йдеться у Нормах професійної відповідальності, належать також правила внутрішнього службового розпорядку, яких мають дотримуватись прокурори згідно з національним законодавством.

Пунктами 2, 7 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Київської обласної прокуратури та місцевих (окружних прокуратур), затверджених наказом виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури від 30.09.2020 № 114 та погоджених профспілковим комітетом незалежної професійної спілки працівників Київської обласної прокуратури 30.09.2020 (далі Правила), визначено внутрішній службовий розпорядок для прокурорів Київської обласної прокуратури та місцевих (окружних) прокуратур.

Відповідно до цих Правил початок роботи з 9 години упродовж робочого тижня; та перерва на обід з 13 год до 13 год 45 хв упродовж робочого тижня (перерва не включається в робочий час і може використовуватися прокурором на свій розсуд); кінець робочого дня в понеділок, вівторок, середу та четвер о 18 год, у п`ятницю о 16 год 45 хв; вихідні дні субота і неділя.

Прокурори можуть перебувати у робочий час за межами приміщення Київської обласної прокуратури та місцевих (окружних) прокуратур із службових питань з відома безпосереднього керівника підрозділу, а керівники самостійних структурних підрозділів керівника Київської обласної прокуратури, його першого заступника та заступників згідно з розподілом обов`язків між керівництвом Київської обласної прокуратури.

Відповідно до розділу ІІІ Правил про свою відсутність на роботі прокурор повідомляє безпосереднього керівника у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншими доступними способами.

У разі недотримання прокурором цих вимог складається акт про його відсутність на робочому місці.

Прокурор не пізніше наступного робочого дня після виходу на роботу повинен надати докази поважності причини відсутності на роботі.

У разі ненадання прокурором таких доказів він має подати письмові пояснення на ім`я керівника Київської обласної прокуратури щодо причин своєї відсутності.

Пунктом 2 розділу VІІІ Правил передбачено, що вхід прокурорів Київської обласної прокуратури до адміністративних будівель здійснюється через пости (турнікети) з використанням електронної перепустки (смарткарти) або за пред`явленням службового посвідчення.

Згідно із п. 1 розділу IX Правил недотримання їх вимог є підставою для притягнення прокурора до відповідальності у порядку, передбаченому законодавством.

Як зазначалося, п. 7 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

Оскільки ОСОБА_1 перебував у робочий час в приміщенні Львівської обласної прокуратури, його у березні квітні 2022 року протабельовано позначкою «Р» - робочий час, однак позивач після виходу з відпустки у період з 28.02.2022 по 22.04.2022 керівнику не телефонував та не доповідав про організацію ним будь-якої роботи згідно із покладених на нього обов`язків. Викладене підтверджується поясненнями колишнього керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 та не спростовано позивачем.

Начальник відділу інформаційних технологій Київської обласної прокуратури Доценко В.М. у своїх поясненнях від 25.08.2022 зазначив, що у період з 25.02.2022 до 01.04.2022 перший заступник керівника обласної прокуратури Киричук М.Ю. йому не телефонував, не писав та роботу відділу не організовував. У вказаний період часу він спілкувався із заступниками керівника обласної прокуратури Грабцем І.Н. та Кримом М.Ю. Також ОСОБА_9 пояснив, що з початком військової агресії ним були вжиті заходи до вивезення серверного обладнання за межі прокуратури області, персональні дані користувачів, які зберігалися у віддаленому пункті реєстрації обласної прокуратури керівництвом області, після узгодження з Офісом Генерального прокурора були знищені. Вказані матеріали містили інформацію стосовно працівників органів Національної поліції, обласної прокуратури та інших правоохоронних органів, які обслуговувалися з 2012 року.

Начальник відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури Дідорук С.І. у своїх поясненнях від 28.08.2022 зазначила, що після залишення місця дислокації Київської обласної прокуратури нею була налагоджена робота відділу щодо виконання доручень Офісу Генерального прокурора, проведення екстрадиційних перевірок, виконання клопотань іноземних держав тощо, за місцем її тимчасового перебування, через електронну пошту та СЕД.

За вказаний час завершено проведення 1 екстрадиційної перевірки складенням висновку. Відносно 2 осіб затверджено рішення про видачу у спрощеному порядку. Компетентним органам іноземних держав видано 2 осіб - до Молдови та Держави Кувейт. У визначені строки продовжено виконання клопотань про міжнародну правову допомогу іноземних держав (близько 15), проведення екстрадиційних перевірок (понад 30). Підготовлено клопотання до Французької Республіки, яке погоджено Офісом Генерального прокурора та направлено для виконання. Також за підготовленими відділом матеріалами стягнуто в дохід держави на потреби Збройних Сил України понад 260 тис. грн. застави, у зв`язку з невиконанням обов`язків особами відносно яких проводяться екстрадиційні перевірки.

Виконання завдань та доручень відбувалось наступним чином: готувалась відповідна інформація або перевірялась підготовлена прокурорами відділу, після цього відповідна інформація надсилалася засобами електронного зв`язку керівнику ( ОСОБА_4 або ОСОБА_1 ) та після його погодження, вносилися до СЕДу.

Разом із тим, Дідорук С.І. зазначила, що у період з 25.02 - 01.04.2022 (перші дні та тижні агресії) вважала, що керуючий перший заступник Киричук М.Ю. перебував у відпустці, тому з питань організації роботи ввіреного напрямку у вказаний період вона спілкувалась із заступником керівника ОСОБА_4 . Такі ж пояснення ОСОБА_10 надано Генеральному прокурору і 25.08.2022.

Крім того, на арк. 10 оскаржуваного рішення Комісії від 07.08.2023№ 17/1/1-7п-23 зазначається, що під час засідання ОСОБА_1 підтвердив, що з 24.02.2022 та до повернення у місто Київ діяльність підпорядкованих структурних підрозділів Київської обласної прокуратури не організовував, поточними службовими справами відділів не цікавився. Тривале перебування у відпустках та невиконання службових обов`язків пояснив неприязними відносинами з керівництвом обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора.

Відтак, табелювання працівника жодним чином не підтверджує належне виконання такою особою посадових обов`язків при перебуванні на роботі з 28.02.2022 року.

Стосовно ж доводів скаржника стосовно позитивної його оцінки, відсутності недоліків у роботі відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури в спірний період та на відсутність зауважень в його роботі зі сторони відповідних департаментів Офісу Генерального прокурора, а також його безпосереднього керівника ОСОБА_6 , то колегія суддів вказані доводи відхиляє, позаяк позивачем не доведено обставин з приводу того що відсутність таких недоліків та позитивна оцінка робота вказаного відділу стала наслідком саме належного виконання позивачем свої посадових обов`язків, а не внаслідок діяльності інших осіб, які виконували такі функції у зазначений період.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції того, що його першим робочим днем після відпустки було 28.02.2022, коли питання знищення документів та евакуації підлеглих працівників було вирішено, то колегією суддів ураховано таке.

Наказом керівника Київської обласної прокуратури від 14.02.2022 № 109вк ОСОБА_1 надавалась відпустка з 15 по 25 лютого 2022 року (п`ятниця). Першим робочим днем після завершення відпустки ОСОБА_1 дійсно було 28.02.2022.

Разом з цим, ст. 15 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів визначає основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.

Прокурор повинен здійснювати службові повноваження сумлінно, компетентно, вчасно і відповідально.

Статтею 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що прокурор своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків повинен сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

З урахуванням ситуації, яка склалася 24.02.2022 (початок військової агресії рф) та високу державну посаду, яку обіймав ОСОБА_1 (перший заступник керівника обласної прокуратури) його перебування у відпустці не звільняло його від виконання службових обов`язків в умовах збройної агресії рф.

Ураховуючи викладене, встановлені Комісією обставини свідчать, що поведінка ОСОБА_1 в умовах воєнного стану не сприяла підвищенню авторитету органів прокуратури серед інших правоохоронних органів, які у період лютого - березня 2022 року продовжували виконувати обов`язки безпосередньо на території м. Києва та області.

Стосовно ж доводів позивача про те, що Комісія дійшла висновку про те, що він самоусунувся від виконання покладених на нього посадових обов`язків, проте не встановила, які саме посадові обов`язки виконувалися ним неналежним чином, то суд зазначає, що чинне законодавство не містить поняття «самоусунення від виконання посадових обов`язків».

Комісією констатовано, що оскільки Закон України «Про прокуратуру» не містить положень, які регламентують порядок виконання посадових та службових обов`язків прокурорами, які обіймають адміністративні посади, підлягає застосуванню стаття 30 Кодексу законів про працю України, згідно з якою працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону Генеральний прокурор організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій.

Наказом Генерального прокурора від 07.08.2020 № 365 «Про загальні засади організації роботи в органах прокуратури України» (далі наказ № 365) визначено засади організації діяльності органів прокуратури.

Зокрема, згідно з пунктами 4, 5, 7, 9.2 наказу № 365 питання організації роботи органів прокуратури на певних напрямах, а також розмежування повноважень між органами прокуратури щодо виконання конституційних функцій визначаються наказами Генерального прокурора, у яких відповідно до положень законодавства та цього наказу конкретизуються завдання і межі повноважень прокуратур різних рівнів, порядок їх реалізації. Робота органів прокуратури організовується за територіальним і функціональним (предметним) принципами. Обов`язки між керівництвом органів прокуратури розподіляються наказами керівників обласних прокуратур. Основні процедурні питання організації та роботи обласних прокуратур визначаються у регламентах.

Відповідно до п. 1.3 розділу 1. Регламенту Київської обласної прокуратури (далі Регламент), затвердженого наказом виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури від 20.10.2020 №155, чинного у період з 24.02.2022 до 01.09.2022, перший заступник, заступники керівника обласної прокуратури організовують, спрямовують та контролюють роботу структурних підрозділів на закріплених за ними напрямах прокурорської діяльності, приймають рішення управлінського та процесуального характеру з питань, віднесених до їх компетенції.

Згідно з п. 2.3 розділу 2 Регламенту розподіл обов`язків між працівниками структурних підрозділів здійснюється їх керівниками за погодженням з заступниками керівника обласної прокуратури.

Пунктами 6.36 та 6.19 розділу 6 Регламенту визначено перелік документів, інформацій про розгляд, відповідей на звернення, які відповідно до компетенції підписують перший заступник та заступники керівника.

Також відповідно до п. 7.3 Регламенту до кола повноважень першого заступника та заступників керівника обласної прокуратури належить контроль виконання завдань та доручень, інших передбачених пунктом 4.3 Регламенту документів, надісланих за їх підписом прокурорам нижчого рівня. Згідно з п. 7.4 першим заступником, заступниками керівника обласної прокуратури контроль виконання може також встановлюватись щодо документів, розгляд яких віднесено до їх компетенції відповідно до п. п. 6.19 та 6.22 Регламенту. У цьому випадку вони самостійно визначають порядок здійснення контролю.

Згідно з наказами керівника Київської обласної прокуратури від 25.11.2020 № 178, від 12.05.2021 № 67 перший заступник керівника обласної прокуратури Киричук М.Ю. відповідає за стан роботи відділу міжнародного співробітництва та відділу інформаційних технологій.

Також установлено взаємозамінність між керівництвом обласної прокуратури: ОСОБА_4 Киричук М.Ю.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Таким чином, перший заступник керівника зобов`язаний вживати всіх заходів пов`язаних з належною організацією діяльності закріплених за ним підрозділів у період дії воєнного стану.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону підставою для звільнення прокурора з адміністративної посади визначено саме неналежне виконання прокурором посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади. При цьому закон не передбачає як умову звільнення з цієї підстави настання негативних наслідків.

Отже, посилання ОСОБА_1 на відсутність негативних наслідків для Київської обласної прокуратури та її працівників під час його перебування у місті Львові не спростовує висновків Комісії, викладених в оскаржуваному рішенні.

Крім того, настанню більш негативних наслідків вдалося запобігти в результаті того, що повноваження першого заступника керівника Київської обласної прокуратури у зазначений період виконували інші керівники цієї прокуратури.

Згідно з поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 після початку збройної агресії російської федерації перший заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_1 не виконував особисто покладені на нього посадові обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з наданими поясненнями позивача, виконання його посадових та службових обов`язків у період з 28.02.2022 до 06.04.2022 звелося до обговорення у месенджерах Viber та WhatsApp службових документів.

Разом з тим, позивачем не надано суду жодної із інстанцій належних та допустимих доказів виконання ним посадових обов`язків у період з 25.02 - 01.04.2022 (перші дні та тижні агресії).

Більш того, сам факт цього обговорення не свідчить про належне виконання позивачем посадових обов`язків, передбачених для адміністративної посади, оскільки його результатом повинні бути підготовка і реалізація відповідних процесуальних або інших рішень, втілених у процесуальних та службових документах, складання яких передбачено процесуальним законодавством та (або) організаційно-розпорядчими документами Офісу Генерального прокурора та які підлягали реєстрації в установленому порядку.

З огляду на викладене, Комісія дійшла правильного висновку про те, що у період з 28.02.2022 до 01.04.2022 (перші дні та тижні агресії) ОСОБА_1 самоусунувся від виконання службових та посадових обов`язків, оскільки фактично службові документи, доручення керівництва виконувалися відділом міжнародного співробітництва та відділом інформаційних технологій самостійно, або за погодженням із заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_4 .

При цьому, суд вважає безпідставними доводи апелянта про виконання повноважень ОСОБА_1 - ОСОБА_4 за відсутності будь-яких правових підстав, позаяк питання законності виконання останнім повноважень апелянта не є предметом цього спору, а тому не підлягає судовій оцінці у межах цієї справи.

Крім того свідки, викликані у судове засідання за клопотанням апелянта, підтвердили висновки Комісії, інформації щодо виконання ОСОБА_1 будь-яких службових обов`язків надати не змогли.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення Комісії від 07.08.2023 № 07/1/1-7п-23 про наявність у діяльності першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з цієї посади та наказ Генерального прокурора від 21.08.2023 № 253к про звільнення позивача з посади першого заступника керівника Київської обласної прокуратури у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади є правомірними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 380/21872/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. Й. Коваль
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 01 квітня 2025 року