Справа № 400/12033/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/12033/21

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі № 400/12033/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про судовий контроль,

ВСТАНОВИВ:

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 31.08.2023 у справі № 400/12033/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнив.

Визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неправильних нарахування та виплати ОСОБА_1 , на виконання Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 по справі № 400/1661/19, індексації грошового забезпечення за період проходження ОСОБА_1 військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018, без застосування при цьому нарахуванні січня 2008 року, як місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів, з якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, тобто без врахування правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 по справі № 400/3017/19.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018, із застосуванням при розрахунках січня 2008 року, як місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів, з якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині відмови у стягненні індексації у конкретно визначеній сумі, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 28.11.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі № 400/12033/21 залишив без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі № 400/12033/21- залишив без змін.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист від 29.12.2023.

Ухвалою від 16.08.2024 суд першої інстанції задовольнив заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язав військову частину НОМЕР_1 до 24.09.2024 подати звіт про виконання судового рішення.

03.12.2024 на адресу суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про накладення штрафу на командира військової частини НОМЕР_1 , як на посадову особу, яка ухиляється від виконання судового рішення.

19.01.2025 відповідач подав заяву щодо виконання рішення суду, яку суд першої інстанції розцінив як звіт про виконання рішення суду, де зазначено, що на виконання рішення суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 військова частина НОМЕР_1 як розпорядник бюджетних коштів II рівня звернулася до розпорядника бюджетних коштів І рівня, а саме військової частини НОМЕР_2 з клопотанням про неоскарження та виділення коштів для виконання рішення суду від 31.08.2024 по справі № 400/12033/21. З метою економії бюджетних коштів, відповідно до п.3.2. наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744 Про затвердження Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України (зі змінами), військова частина НОМЕР_2 не заперечує проти неоскарження цього судового рішення та замовлення коштів для його виконання. Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 вжито усіх необхідних та можливих заходів щодо виконання рішення суду 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 та при надходженні коштів на рахунок за КЕКВ 2800 (для виконання судових рішень) військовою частиною буде нараховано суму 83625,23 грн. на банківський рахунок ОСОБА_1 .

Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.02.2025 прийняв звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просив:

- ухвалу скасувати та встановити військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21;

- витребувати у військової частини НОМЕР_1 докази: 1) здійснення з 16.08.2024 по 15.11.2024 керівником суб`єкта владних повноважень - командиром військової частини НОМЕР_1 дій, які спрямовані на виконання судового рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 на виконання вимог ухвали суду від 16.08.2024 по справі № 400/12033/21; 2) вжиття станом на 21.01.2025 керівником суб`єкта владних повноважень - командиром військової частини НОМЕР_1 всіх необхідних заходів для встановлення бюджетних асигнувань для виконання рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21, а саме подання до забезпечувального фінансового органу відповідних заявок на бюджетні асигнування (потребу в коштах);

- накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - командира військової частини НОМЕР_1 штраф у порядку, визначеному КАС України;

- виправити технічну помилку, яка перешкоджає поданню виконавчого листа від 29.12.2023 по справі 400/12033/21 (виданого в електронній формі) до органів державної виконавчої служби задля примусового виконання судового рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21;

- забезпечити можливість подання ОСОБА_1 виконавчого листа від 29.12.2023 по справі 400/12033/21 (виданого в електронній формі) до органів державної виконавчої служби задля примусового виконання судового рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21;

- за технічної необхідності - зобов`язати суд першої інстанції видати дублікат виконавчого листа від 29.12.2023 по справі 400/12033/21.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не встановив відповідачу новий строк подання звіту, не зважаючи на те, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 станом на 13.02.2025 в повному обсязі не виконано, індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 83 625,23 грн. позивачу не виплачено;

- суд першої інстанції не врахував, що вих. від 25.11.2024 № 117/31274 не може бути доказом вжиття командиром військової частини НОМЕР_1 всіх необхідних заходів для встановлення бюджетних асигнувань для виконання судового рішення від по справі № 400/12033/21;

При цьому, апелянт наголошує, що ймовірно технічна помилка в ЄСІТС позбавляє позивача можливості звернутись до органів державної виконавчої служби задля примусового виконання рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21.

Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив із того, що з наданої заяви щодо виконання рішення суду вбачається, що відповідачем здійснений вичерпний перелік заходів, спрямованих на виконання рішення суду. При надходженні фінансування, на відповідний запит військової частини, позивачу буде виплачена присуджена сума в повному обсязі, у зв`язку з чим, суд вважав можливим прийняти поданий відповідачем звіт.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 382 КАС України, половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Згідно ч. 4 ст. 382 КАС України, питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Згідно ч. 5 ст. 382 КАС України, суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 подано заяву щодо виконання рішення суду, яку суд першої інстанції розцінив як звіт про виконання рішення суду.

Вказаним звітом відповідач повідомив, що військова частина НОМЕР_1 як розпорядник бюджетних коштів II рівня звернулася до розпорядника бюджетних коштів І рівня, а саме військової частини НОМЕР_2 з клопотанням про неоскарження та виділення коштів для виконання рішення суду від 31.08.2024 по справі № 400/12033/21. З метою економії бюджетних коштів, відповідно до п.3.2. наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744 Про затвердження Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України (зі змінами), військова частина НОМЕР_2 не заперечує проти неоскарження цього судового рішення та замовлення коштів для його виконання.

Разом з цим, позивач вважає, що Військовою частиною НОМЕР_1 не виконано у повному обсязі рішення суду у справі № 400/12033/21, оскільки лист вих. від 25.11.2024 № 117/31274 не може бути доказом вжиття командиром військової частини НОМЕР_1 всіх необхідних заходів для встановлення бюджетних асигнувань для виконання судового рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21.

На думку ОСОБА_1 , на противагу посилань відповідача на п. 3.2 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, відповідно до абз. 1, 16, 17, 18 п. 2.6 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280, основними фінансово-плановими документами, які використовуються в процесі фінансового планування для витребування і використання коштів у розрізі бюджетних програм (підпрограм), що виконуються у військовій частині, є: заявки на потребу в коштах на відповідний період; заявки на бюджетні асигнування (за формою 9/фс, наведеною в додатку 11 до цих Правил); обґрунтування до заявки на потребу в коштах на відповідний період за визначеною забезпечувальним фінансовим органом формою.

В свою чергу, оскаржуваною ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року прийнято звіт про виконання рішення суду.

Між тим, з аналізу ст. 382 КАС України вбачається, що суд у межах здійснення судового контролю за виконанням судових рішень встановлює не лише формальний факт вчинення певної дії суб`єктом владних повноважень на виконання таких рішень, а й перевіряє належність таких дій суб`єкта владних повноважень.

Проте, вирішуючи питання про прийняття звіту про виконання рішення суду у даній справі, суд може та має обов`язок перевірити проведені суб`єктом владних повноважень дії вчинені задля виконання рішення суду.

В свою чергу, з наданого листа від 25.11.2024 № 117/31274 вбачається лише те, що військова частина НОМЕР_2 не заперечує проти не оскарження рішення в суді та замовлення коштів для його виконання.

При цьому, доказів замовлення коштів на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 Військовою частиною НОМЕР_1 не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що не є належним способом виконання рішення суду дії вчинені у відповідності до п 3.2 Інструкції , оскільки належним способом виконання рішення суду є подання до забезпечувального фінансового органу відповідних заявок на бюджетні асигнування (на потребу в коштах), передбачених п. 2.6 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280, та/чи іншим законодавством.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки зазначеним доводам заявника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно прийнято звіт про виконання рішення суду.

Колегія суддів враховує, що у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" від 19.02.2009).

Аналіз зазначених норм законодавства та рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року постановлена без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а тому така ухвала підлягає скасуванню.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що судом першої інстанції взагалі не враховано невиконання рішення суду, відсутність будь-яких доказів про вжиття заходів для виконання цього рішення протягом вказаного періоду , оскільки у випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, позивач має право вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII .

Щодо заяви про накладення штрафу колегія суддів зазначає про таке.

Так, відповідно частини 2 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, застосування процесуальних засобів судового контролю не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо; такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Накладення штрафу може відбуватися за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту.

Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду; мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника його посадових осіб, спрямованих на виконання судового рішення, ступінь вини та обсяг законодавчо визначених повноважень, а також статус такого боржника тощо.

Таким чином, з огляду на встановлені в цій справі фактичні обставини, зокрема надання відповідачем до суду першої інстанції листа за № 117/31274 від 25.11.2024 на виконання рішення суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21, відповідно до якого військова частина НОМЕР_1 як розпорядник бюджетних коштів II рівня звернулася до розпорядника бюджетних коштів І рівня, а саме військової частини НОМЕР_2 з клопотанням про неоскарження та погодження коштів для виконання рішення суду від 31.08.2024 по справі № 400/12033/21, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати умисним невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду, відповідно відсутні підстави для застосування до керівника відповідача штрафу.

Принагідно слід зазначити, що не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги в частині : виправити технічну помилку, яка перешкоджає поданню виконавчого листа від 29.12.2023 по справі 400/12033/21 (виданого в електронній формі) до органів державної виконавчої служби задля примусового виконання судового рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21; забезпечити можливість подання ОСОБА_1 виконавчого листа від 29.12.2023 по справі 400/12033/21 (виданого в електронній формі) до органів державної виконавчої служби задля примусового виконання судового рішення від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21; за технічної необхідності - зобов`язати суд першої інстанції видати дублікат виконавчого листа від 29.12.2023 по справі 400/12033/21, оскільки оскаржуваною ухвалою від 06.02.2025 такі питання не вирішувались, що відповідає пункту 5 статті 308 КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, однією з підстав для скасування рішення суду, та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.11 ст.382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції було не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення питання про прийняття звіту про виконання рішення, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з встановленням Військовій частині НОМЕР_1 нового строку подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 протягом тридцяти днів з дня отримання цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі № 400/12033/21 - скасувати.

У прийнятті заяви (звіту) Військової частини НОМЕР_1 щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 - відмовити.

Встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі № 400/12033/21 протягом тридцяти днів з дня отримання цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик