Справа № 320/18203/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року справа №320/18203/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 р. у справі № 320/18203/24 (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо не оформлення документів для виготовлення та видачі одного паперового пенсійного посвідчення пенсіонеру - недієздатній особі, особі з інвалідністю 1А групи ОСОБА_2 за зверненнями його опікуна; зобов`язати оформити, виготовити та видати одне паперове пенсійне посвідчення пенсіонеру - недієздатній особі ОСОБА_2 із зазначенням в пенсійному посвідченні його опікуна ОСОБА_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не оформлення документів для виготовлення та видачі паперового пенсійного посвідчення пенсіонеру - недієздатній особі ОСОБА_2 за зверненнями його опікуна ОСОБА_1 ;

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оформити, виготовити та видати одне паперове пенсійне посвідчення пенсіонеру - недієздатній особі ОСОБА_2 із зазначенням в пенсійному посвідченні його опікуна ОСОБА_1 .

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що за п. 2 Розділу ІІ Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 03.11.2017 № 26-1, встановлює, що пенсійне посвідчення виготовляється на ім`я особи, якій призначено пенсію. У разі якщо пенсія призначена неповнолітній або недієздатній особі чи особі, цивільна дієздатність якої обмежена, у посвідченні додатково зазначаються прізвище, ім`я та по батькові законного представника.

За п. 1, 2, 3 Розділу VII Порядку 26-1, зазначає, що пенсійне посвідчення видається особі, якій призначено пенсію, особисто або її законному представнику у разі пред`явлення документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду (банку) ідентифікувати одержувача пенсій та його законного представника, а також документів, що підтверджують статус законного представника (відповідне посвідчення, свідоцтво про народження, рішення суду тощо), та додатково у разі, якщо законний представник є резидентом, - документів, виданих відповідними контролюючими органами, що засвідчують його реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. Видача пенсійних посвідчень здійснюється зазначеним у заяві територіальним органом Пенсійного фонду України. Видача пенсійних посвідчень територіальним органом Пенсійного фонду здійснюється під підпис у журналі обліку пенсійних посвідчень за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку.

Відповідно до статті 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу.

При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно довідки МСЕК МСЕ № 276449 від 05.04.2004 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.09.2006 по справі № 2-0-57-06р визнано ОСОБА_2 недієздатним та призначено опікуном його матір ОСОБА_3 . Виплата пенсії здійснюється по теперішній час через банківську установу АТ Ощадбанк на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Скаржник зазначає, що пенсійне посвідчення виготовляється особі яка отримує пенсію.

Пенсію отримує мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , тому в пенсійне посвідчення Пенсійний фонд може внести тільки інформацію на мати.

Пенсійний фонд за власною ініціативою не може виготовляти пенсійні посвідчення. Тільки за відповідною заявою на виготовлення пенсійного посвідчення.

Заяв встановленого зразка від позивача до органів Пенсійного фонду не надходило.

На розгляді в Головному управлінні Пенсійного фонду в Донецькій області перебували тільки звернення ОСОБА_1 , які були розглянуті відповідно до Закону України від 02.10.1996 №393 «Про звернення громадян» та 23.03.2022 та на які було надано чіткі та зрозумілі відповіді.

Щодо обов`язковості форми звернення, скаржник наполягає, що позивачем не надано відповідно до п 2 розділу І Постанови 26-1 заяви встановленого зразка на виготовлення пенсійного посвідчення.

Порядком № 22-1 та Порядком 26-1, визначено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для видачі пенсійного посвідчення. Разом з тим, за встановлених у справі обставин позивач не надав заяву встановленого зразку для видачі пенсійного посвідчення.

Щодо зобов`язання оформити, виготовити та видати одне паперове пенсійне посвідчення пенсіонеру - недієздатній особі ОСОБА_2 із зазначенням в пенсійному посвідченні його опікуна ОСОБА_1 , скаржник зазначає, що Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях видачі пенсійних посвідчень.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з видачі пенсійних посвідчень громадянам, і на свій розсуд приймати рішення про зобов`язання видати пенсійне посвідченння, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження органів Фонду, якими останні наділені як юридичні особи публічного права.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування посилається на правову позицію у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2024 року по справі №620/2027/23.

Позивач зазначає, що заява на виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_2 від 01 квітня 2024 року, яку він подавав відповідачу, була затверджена як Додаток 1 до Порядку 26-1 і відповідала зразку цієї постанови до її зміни. Заява була подана відповідачу як на електронну пошту 01.04.2024, надіслана в паперовому виді 02.04.2024, надіслана і через електронний кабінет вебпорталу електронних порслуг ПФУ 18.04.2024.

Зміни до Порядку 26-1 були внесені постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.01.2024 № 3-1 Про затвердження Змін до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії. Цією постановою зміни були внесені і у заяву на виготовлення пенсійного посвідчення. За даними з офіційного сайту Верховної Ради України ця постанова була опублікована в Офіційному віснику України № 27 від 21.03.2024.

01 квітня 2024 року на адресу електронної пошти відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслані документи у сканованому виді.

02 квітня 2024 року на поштову адресу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для листування, відправлені документи у паперовому виді.

18 квітня 2024 року відповідачу через електронний кабінет вебпорталу електронних послуг ПФУ надіслані скановані документи: заява на виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_2 від 01 квітня 2024 року та скановані документи. Номер звернення ВЕБ-05001-Ф-С-24-0700420.

Крім того, 20.03.2024 позивач звертався на електронну адресу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою та деякими сканованими документами в якій просив оформити та видати ОСОБА_2 пенсійне посвідчення.

20.03.2024 позивач звертався на електронну адресу співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою і сканованими документами в якій просив оформити та видати ОСОБА_2 пенсійне посвідчення.

Також, позивач посилається на те, що апеляційна скарга представника відповідача від 19.12.2024 оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 КАС України і до неї повинні бути застосовані положення статті 169 КАС України.

Так, відповідно до платіжної інструкції № 5485 від 05 грудня 2024 року, яка додана до апеляційної скарги, сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44грн.

Відповідно до пп.2 п. 3 ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 3, абзацу 2 ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір, п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, відповідач, як юридична особа повинен сплатити судового збору (так як у моєму зміненому позові дві вимоги) у розмірі 9084,00 грн.

Не надані докази надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів іншому учаснику справи - Пенсійному фонду України. Чим не виконана вимога п. 2 ч. 5 ст. 296 КАС України.

В апеляційній скарзі не вірно зазначений інший учасник цієї справи, зазначено як відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке у цій справі виступає як співвідповідач.

Представниця відповідача не вказала в апеляційній скарзі відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у як у себе та у відповідача, чим не виконав вимоги п. 3 ч. 2 ст. 296 КАС України.

Також від позивача надійшла заява про неприйняття до розгляду та повернення судом апеляційної скарги.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що ОСОБА_4 , подала до Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Проте вказана особа не зазначила своє посадове становище.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) є недієздатною особою, особою з інвалідністю першої групи А безстроково відповідно до довідки МСЕК № 060181 від 30.08.2011, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 27.11.2017 отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV.

Відповідно до довідки від 21.04.2022 № 1216- фактичне місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.09.2006 у справі № 2-0-57-06р визнано ОСОБА_2 недієздатним та призначено опікуном його матір ОСОБА_3 .

Виплата пенсії здійснюється через банківську установу АТ Ощадбанк на рахунок ОСОБА_3 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року у справі № 185/5419/23 призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.03.2024 через електронну пошту позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив оформити та видати ОСОБА_2 пенсійне посвідчення пенсіонера, який отримує пенсію, просив видати пенсійне посвідчення на ОСОБА_2 та надати письмову відповідь на звернення.

17.04.2024 у відповідь на звернення від 20.03.2024 на електронну пошту позивач отримав відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому зазначено: Відповідно до статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-VI особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду України видають пенсійні посвідчення. Порядком оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.12.2017 за № 1464/31332, визначено, що пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку, як одержувача пенсії.

На звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.03.2024 щодо оформлення та видачі ОСОБА_2 пенсійного посвідчення пенсіонера та видачі ОСОБА_1 пенсійного посвідчення на ОСОБА_2 , отримана відповідь № 20432-14621/В-01/8-0400/24 від 04.04.2024, в якій зазначено: Одночасно повідомляємо, що в Централізованих підсистемах Реєстр застрахованих осіб та Призначення та виплата пенсії в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду країни документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) на ім`я ОСОБА_2 не зареєстровано. Отже, розпочати процес виготовлення пенсійного посвідчення буде можливо тільки після внесення даних щодо облікової картки платника податків до зазначених підсистем. Після внесення даних, що підтверджують реєстраційний номер облікової картки платника податків, до електронної пенсійної справи та Реєстру застрахованих осіб опікун ОСОБА_2 може подавати заяву на виготовлення пенсійного посвідчення та пакет документів, які зазначено вище, звернувшись до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), вказавши в заяві відділ обслуговування громадян (сервісний центр), в якому бажано отримати документ.

01 квітня 2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачем надіслана заява від 01 квітня 2024 року, як опікуна на виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_2 по формі, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1 (Додаток 1) з кольоровою фотографією пенсіонера. Разом із заявою від 01 квітня 2024 року позивач надіслав документи скановані з оригіналів: РНОКПП ОСОБА_2 , паспорт ОСОБА_2 , довідка МСЕК ОСОБА_2 , свій паспорт, свій ідентифікаційний номер, рішення суду про визнання недієздатним та призначення опікуна, рішення суду про призначення другого опікуна, копію з копії листа ПФУ від 20.03.2024 № 10454-9153/В-05/8-2800/24.

18.04.2024 позивач звернувся у місті Павлоград до відділу обслуговування громадян № 23 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для подання заяви на виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_2 з наданням оригіналів документів (паспорт ОСОБА_2 , його РНОКПП, паспорт та РНОКПП заявника, довідка МСЕК ОСОБА_2 , кольорове фото ОСОБА_2 , рішення суду про опікунів, довідка ВПО на ОСОБА_2 ).

За наслідками особистого звернення опікуна з оригіналами документів, сервісний центр не сформував заяви на виготовлення пенсійного посвідчення недієздатному пенсіонеру ОСОБА_2 . Мотивуючи відмову у формуванні заяви на виготовлення пенсійного посвідчення, сервісний центр послався на відсутність ідентифікаційного номера ОСОБА_2 у базі даних.

18.04.2024 через особистий електронний кабінет вебпорталу електронних послуг ПФУ позивачем подані заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області: зокрема, заява щодо видачі пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , номер звернення НОМЕР_3 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положеннями ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) визначаються основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 875-XII визначено, що діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у: виявленні, усуненні перепон і бар`єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об`єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу (далі - об`єкти фізичного оточення), транспорту, інформації та зв`язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів - до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту; охороні здоров`я; соціальному захисті; забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації осіб з інвалідністю; наданні пристосованого житла; сприянні громадській діяльності.

Згідно ч.ч.2 та 3 ст. 4 Закону № 875-XII соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок оформлення та видачі відповідних посвідчень іноземцям, які відповідно до закону мають право на пільги, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частин 1, 4 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно.

Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 №497 «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду» установлено, що під час призначення і виплати пенсій органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Постановою правління Пенсійного фонду України №26-1 від 03.11.2017, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.12.2017 за №1464/31332, затверджено Порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії.

Цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії.

Пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення (додаток 1) особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії.

Пенсійні посвідчення виготовляються у паперовій формі згідно зі зразком та описом бланка пенсійного посвідчення, наведеними у додатку 2 до цього Порядку, або у вигляді платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням, містить графічну та електронну інформацію про власника, ключі кваліфікованого електронного підпису (далі - електронне пенсійне посвідчення).

Особам, яким видано електронне пенсійне посвідчення, пенсійне посвідчення в паперовій формі не видається.

Виготовлення пенсійних посвідчень здійснюється на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення та таких відомостей: 1) реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 2) прізвища, імені та по батькові; 3) дати народження; 4) статі; 5) номера особового рахунку; 6) виду пенсії (за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років); 7) групи, підгрупи, причини інвалідності із зазначенням у відповідних випадках нозологічних форм захворювань; 8) терміну дії посвідчення.

Особам, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті, у пенсійному посвідченні реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається.

Пенсійне посвідчення виготовляється на ім`я особи, якій призначено пенсію. У разі якщо пенсія призначена неповнолітній або недієздатній особі чи особі, цивільна дієздатність якої обмежена, у посвідченні додатково зазначаються прізвище, ім`я та по батькові законного представника.

Відомості про групу, підгрупу, причину інвалідності та строк, на який встановлено інвалідність, зазначаються в посвідченні незалежно від виду призначеної пенсії.

Сформовані відомості для виготовлення пенсійних посвідчень подаються управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі щотижня в електронній формі до 12:00 понеділка тижня, наступного за тим, у якому ці відомості були зібрані.

Разом з відповідними відомостями подається електронна копія фотокартки одержувача пенсії.

Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не пізніше 12:00 вівторка тижня, наступного за тим, у якому ці відомості були зібрані, подають до Пенсійного фонду України зведені відомості в електронній формі разом з електронними копіями фотокарток.

Подання відомостей здійснюється засобами інформаційно-телекомунікаційної системи Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України на підставі відомостей, отриманих від територіальних органів Фонду, забезпечує у двотижневий строк виготовлення посвідчень та ведення обліку їх виготовлення.

До початку виготовлення пенсійних посвідчень здійснюється перевірка наявності раніше призначених пенсій (виготовлених посвідчень) особам, щодо яких подано відомості для виготовлення пенсійних посвідчень.

Закупівля бланків пенсійних посвідчень здійснюється Пенсійним фондом України з урахуванням частини третьої статті 3, частини другої статті 18 Закону України «Про адміністративні послуги» відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі».

Для організації приймання і передавання пенсійних посвідчень у Пенсійному фонді України та територіальних органах Фонду згідно з наказами керівників призначаються особи, відповідальні за приймання і передавання посвідчень (далі - відповідальні особи).

Передача виготовлених пенсійних посвідчень територіальним органам здійснюється за актом приймання-передавання пенсійних посвідчень за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Передавання посвідчень здійснюється від Пенсійного фонду України головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не рідше ніж двічі на місяць, від головних управлінь підвідомчим їм управлінням Фонду не пізніше ніж у дводенний строк з моменту їх отримання.

Пенсійні посвідчення до їх передавання або видачі зберігаються у спеціально обладнаних сейфах або металевих шафах.

Пенсійне посвідчення видається особі, якій призначено пенсію, особисто або її законному представнику у разі пред`явлення документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду (банку) ідентифікувати одержувача пенсій та його законного представника, а також документів, що підтверджують статус законного представника (відповідне посвідчення, свідоцтво про народження, рішення суду тощо), та додатково у разі, якщо законний представник є резидентом, - документів, виданих відповідними контролюючими органами, що засвідчують його реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Видача пенсійних посвідчень здійснюється зазначеним у заяві територіальним органом Пенсійного фонду України, електронних пенсійних посвідчень - зазначеним у заяві відділенням банку.

Тобто, пунктом 1 Розділу VII Порядку №26-1 передбачено можливість отримання пенсійного посвідчення як особисто пенсіонером, так і його законним представником.

Суд зауважує, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на отримання посвідчення пенсіонера - недієздатної особи ОСОБА_2 із зазначенням в пенсійному посвідченні його опікуна ОСОБА_1 .

В даних правовідносинах, що стали підставою звернення позивача до суду, відповідач не оспорює та не заперечує перебування позивача на обліку в пенсійному органі як отримувача пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV.

Колегія суду не приймає посилання скаржника як на обгрунтування скарги на те, що пенсію отримує мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка є його опікуном, від якої заява не надходила, тому в пенсійне посвідчення Пенсійний фонд можливо внести інформацію на мати, оскільки у даному випадку після ухвалення судового рішення від 21 червня 2023 року у справі № 185/5419/23 ОСОБА_1 є опікуном недієздатного ОСОБА_2 , що відповідно до приписів законодавства, визначає його право як законного представника та особу яка відповідно до Порядку має право на звернення з заявою щодо отримання відповідного посвідчення.

Щодо доводів апелянта, як обґрунтування скарги на звернення позивача з заявою не встановленого зразку (форми), суд зазначає наступне.

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того матеріали справи свідчать, що позивач, звернувся до відповідача із відповідною заявою, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем.

Зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка.

Відповідач листом повідомив позивача про відмову посилаючись на те, що відсутні правові підстави для її задоволення, та необхідність звернення іншої особи (мати).

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, у розрізі даної справи та за умови підтвердження необхідних відомостей належними документами, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у прийнятті документів та не розглянуто заяву у межах вимог Закону та Порядку.

Отже, зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії невстановленого зразку, відповідач припустився формалізму.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 243/2677/15-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 575/530/17.

Щодо посилання позивача на те, що апеляційна скарга представника відповідача оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 КАС України, тому до неї повинні бути застосовані положення статті 169 КАС України, колегія суддів зазначає, що судом під час відкриття провадження перевірено скаргу та суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга відповідає вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження відсутні. Посилання позивача на відсутність повноважень на подання скарги у особи яка її подала, колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначене спростовується відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 р. у справі № 320/18203/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 02 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко