Справа № 500/499/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/499/25

02 квітня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивачка), в інтересах якого діє адвокат Бабій Назарій Михайлович, звернулася до суду із позовом до Відділу земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради (далі відповідач) у якому просить ухвалити рішення, яким:

визнати протиправною відмову Відділу земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, місце розташування АДРЕСА_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва, оформлену повідомленням від 28.10.2024 року в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва реєстраційний номер документа ВР01:5205-3761-0466-2871.

зобов`язати Відділ земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, місце розташування АДРЕСА_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва відповідно до поданої заяви від 18.10.2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що є власником земельної ділянки площею 0,2000 га., за кадастровим номером :01:001:8041, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 18 жовтня 2024 року Позивач через Єдиний портал державних послуг Дія звернувся до відповідача із заявою на видачу будівельного паспорта у зв`язку із наміром здійснити нове будівництво садового будинку на належній йому земельній ділянці площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041. Проте 28 жовтня 2024 року позивачу надійшло повідомлення від відповідача про відмову в наданні будівельного паспорта. Як підставу для прийняття спірної відмови відповідач зазначив - невідповідність намірів забудови земельної ділянки функціональному призначенню земельної ділянки. Згідно вимог генплану с. Великі Гаї дана територія належить до комерційної та комунально-складської території. Земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться в санітарно-захисній зоні кладовища с. Великі Гаї та лікувального закладу КНП Тернопільського регіонального фтизіопульманологічного медичного центру Тернопільської обласної ради.

Таку відмову відповідача вважає протиправною, оскільки вона порушує права позивача на вільне володіння та користування своєю власністю.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів на його обґрунтування не скористався.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 04.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження від 04.02.2025 відповідач отримав 04.02.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру та від 17.01.2018 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.01.2018.

18 жовтня 2024 року позивач через Єдиний портал державних послуг Дія звернувся до відповідача із заявою на видачу будівельного паспорта у зв`язку із наміром здійснити нове будівництво садового будинку на належній йому земельній ділянці площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, місце розташування АДРЕСА_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва.

За результатами розгляду заяви Відділом земельних відносин, містобудування, архітектури та комунального майна Великогаївської сільської ради відмовлено у видачі будівельного паспорта, що підтверджується повідомленням з Єдиної державної системи у сфері будівництва №173 від 28.10.2024 (реєстраційний номер документа в ЄДЕССБ ВР01:5205-3761-0466-2871).

Відмова обґрунтована тим, що видача будівельного паспорта суперечить приписам п. 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011 року, а саме: невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Обґрунтування підстави для другого пункта: Невідповідність намірів забудови земельної ділянки функціональному призначенню земельної ділянки. Згідно вимог генплану с. Великі Гаї дана територія належить до комерційної та комунально-складської території. Земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться в санітарно-захисній зоні кладовища с. Великі Гаї та лікувального закладу КНП Тернопільського регіонального фтизіопульманологічного медичного центру Тернопільської обласної ради.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Мотивувальна частина

Предметом оскарження у цій справі є відмова Відділу земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, яка оформлена повідомленням з Єдиної державної системи у сфері будівництва №173 від 28.10.2024 (реєстраційний номер документа в ЄДЕССБ ВР01:5205-3761-0466-2871). Отже, при розгляді цієї справи, суд надасть зазначеній відмові оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

Спеціальним законом, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 року № 3038-VI (далі Закон №3038-VI, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про видачу будівельного паспорта).

Положеннями частини 2 статті 8 Закону № 3038-VI передбачено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 16 Закону № 3038-VI закріплено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до положень статті 27 Закону № 3038-VI забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі (частина 1 статті 27 Закону № 3038-VI).

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника (частина 2 статті 27 Закону № 3038-VI).

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (частина 3 статті 27 Закону № 3038-VI).

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (частина 4 статті 27 Закону № 3038-VI).

Відповідно до статті 27 Закону № 3038-VI, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 року № 103 затверджений Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (діла Порядок № 103, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про видачу будівельного паспорта). Вказаний Порядок призначений для використання уповноваженими органами містобудування та архітектури та іншими суб`єктами містобудування при вирішенні питань забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок.

Відповідно до пункту 1.4. Порядку № 103 розроблення будівельного паспорта здійснюється відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно пункту 2.1. Порядку № 103 будівельний паспорт видається уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження заяви на видачу будівельного паспорта за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку, до якої додаються: копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію, або заповіту, у разі якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, у разі якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у разі здійснення реконструкції, капітального ремонту); згода співвласника (співвласників) об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці (у разі здійснення реконструкції, капітального ремонту) (за умови перебування у спільній власності); схема намірів забудови земельної ділянки (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо), за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку; проектна документація (за наявності); згода співвласника (співвласників) земельної ділянки на забудову (у разі розміщення нових об`єктів) (за умови перебування у спільній власності); інформація про наявність у межах земельної ділянки режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини та обмеження у використанні земельної ділянки у разі здійснення нового будівництва об`єкта (за наявності).

Уповноважений орган з питань містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, будівельним нормам і правилам (пункт 2.3. Порядку №103).

Разом з цим, вказаним Порядком визначено також підстави, за яких замовнику повертається поданий до уповноваженого органу містобудування та архітектури пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін.

Так, згідно пункту 2.4. Порядку № 103 пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, будівельним нормам і правилам; подання замовником заяви в довільній формі про відмову від отримання будівельного паспорта.

Документи для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертаються замовнику у спосіб, відповідно до якого подавалися такі документи за рішенням уповноваженого органу з питань містобудування та архітектури шляхом направлення повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорта з відповідним обґрунтуванням усіх підстав повернення у строк, який не перевищує строк його надання, з попереднім внесенням відповідного рішення до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі - Реєстр будівельної діяльності) (пункт 2.5 Порядку №103).

Отже, слід звернути увагу, що згідно Порядку № 103 підставою для відмови у наданні будівельного паспорта може бути неподання повного пакета документів або невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Поряд з цим, стаття 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV "Про землеустрій" (далі - Закон № 858-IV) містить таке визначення поняття цільове призначення земельної ділянки допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Тобто, під цільовим призначення земельної ділянки варто розуміти її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

За змістом статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина 1 статті 19 Земельного кодексу України).

Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим (частина 3 статті 19 Земельного кодексу України).

Таким чином, кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Згідно з частиною 1 статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані, серед іншого, зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Частиною 1 статті 193 Земельного кодексу України встановлено, що державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Отже, відомості щодо цільового призначення земельної ділянки, відповідно до приписів вищевказаних правових норм, відображуються у державному земельному кадастрі.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Маючи намір її використання шляхом забудови, а саме зведення садового будинку що відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, позивач звернувся до відповідача за видачею будівельного паспорта, однак отримав відмову.

Підставою для відмови відповідач вказав: "Невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Невідповідність намірів забудови земельної ділянки функціональному призначенню земельної ділянки. Згідно вимог генплану с. Великі Гаї дана територія належить до комерційної та комунально- складської території. Земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться в санітарно-захисній зоні кладовища с. Великі Гаї та лікувального закладу КНП Тернопільського регіонального фтизіопульманологічного медичного центру Тернопільської обласної ради".

Аналізуючи підстави відмови суд зазначає, що згідно частини 2 статті 5 Закону № 3038-VI вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Частиною 1 статті 16 Закону № 3038-VI визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

За змістом частини 1 статті 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону № 3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно з частинами 1, 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обґрунтування підстав відмови у видачі будівельного паспорта позивачу, відповідачем не надано суду доказів щодо функціонального призначення земельної ділянки згідно затвердженої містобудівної документації та її знаходження в санітарно-захисній зоні кладовища с. Великі Гаї та лікувального закладу КНП Тернопільського регіонального фтизіопульманологічного медичного центру Тернопільської обласної ради.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною 4 статті 373 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до частини 3 статті 35 Земельного кодексу України, земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Частиною 10 статті 20 Земельного кодексу України визначено, що включення земельної ділянки із визначеним видом цільового призначення до меж функціональної зони не тягне за собою обов`язковості зміни виду її цільового призначення незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, визначення яких є можливим у межах такої зони.

Положеннями частини 2 статті 24 Закону № 3038-VI унормовано, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Враховуючи зазначене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:8041 перебуває у його власності, а цільове призначення земельної ділянки для індивідуального садівництва, то така земельна ділянка може бути використана для будівництва садового будинку.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 21.02.2022 року у справі №826/1732/18, від 27.07.2022 року у справі №405/5220/17.

Суд наголошує, що у контексті оцінки дій відповідача, суд повинен врахувати критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що критерій обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставини, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Однак, на обґрунтування відмови у видачі будівельного паспорта позивачу відповідачем не надано будь-яких доказів.

Таким чином, на переконання суду, Відділом земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради протиправно відмовлено ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорта з підстав невідповідності намірів забудови земельної ділянки функціональному призначенню земельної ділянки та її знаходження в санітарно-захисній зоні кладовища с. Великі Гаї та лікувального закладу КНП Тернопільського регіонального фтизіопульманологічного медичного центру Тернопільської обласної ради.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права шляхом зобов`язання Відділу земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, місце розташування АДРЕСА_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва відповідно до поданої заяви від 18.10.2024 року.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність відмови позивачу у видачі будівельного паспорта, натомість останнім доведено суду її протиправність, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати

Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 986,44 грн., що підтверджується квитанцією від 31.01.2025 року.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у розмірі 986,44 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Відділу земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, місце розта,шування АДРЕСА_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва, оформлену повідомленням від 28.10.2024 року в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва реєстраційний номер документа ВР01:5205-3761-0466-2871.

Зобов`язати Відділ земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,2000 га., кадастровий номер :01:001:8041, місце розташування АДРЕСА_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва відповідно до поданої заяви від 18.10.2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Великогаївської сільської ради судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) грн 44 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Відділ земельних відносин, містобудування, архітектури та комунальної власності Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 47722).

Головуючий суддя Юзьків М.І.