Справа № 380/9036/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 рокусправа № 380/9036/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , далі також - відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень у зв`язку із отриманням 20.08.2023 травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень у зв`язку із отриманням 20.08.2023 травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2024 по 11.04.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і, начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100 грн. щомісячно починаючи з 01.02.2024 по 11.04.2024;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 20.05.203 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;?

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 20.05.203 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 перебував в розпорядженні командира у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною з захистом Батьківщини понад два місяці аж до моменту свого звільнення, та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 11.04.2024, а відтак, враховуючи зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1001 від 15.09.2023 до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, ОСОБА_1 через перебування в розпорядженні командира понад два місяці мав би отримувати додаткову винагороду в розмірі 20100 грн. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17а графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, зокрема, у зв`язку із отриманням травми (поранення, контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини. Однак, зазначена додаткова винагорода не була виплачена позивачу при його звільненні, що підтверджується копією довідки про доходи від 15.04.2024 №4377/3, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 , що свідчить про протиправну бездіяльність зазначеної військової частини. Окрім цього, з 01.01.2020 положення п. 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік», із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). Водночас, із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням упродовж служби позивачу під час оспорюваного періоду здійснювалося нарахування та виплата у відповідному відсотковому відношенні як постійних, так і одноразових видів грошового забезпечення із застосуванням для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Позивач вважає, що встановлення посадового окладу та окладу за військовим званням та розрахунок місячного грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 та відповідно нарахування інших видів грошового забезпечення, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, здійснено у значно меншому розмірі, що призвело до порушення майнових прав, гарантованих Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи наведене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 06.05.2024 суддя відкрила провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позову не визнав. Подав відзив на позовну заяву (вх. № 56290 від 24.07.2024), де зазначає, що згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8126/2023 ОСОБА_1 з 17.10.2023 по 13.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з уточненим діагнозом «F43.1 посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флешбеками та інсомнією». Відповідно до виписного епікризу № 9880/2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.12.2023 по 13.02.2024 з уточненим діагнозом «посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими, стійкими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, емоційно-вольової нестійкості, флешбеків, панічних атак та інсомній». У зв`язку з тим, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з соматичним захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту батьківщини, тому відсутні підстави для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за період з 17.10.2023 по 13.12.2023. Позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, обмежено придатним до військової служби військовослужбовця не був, а тому відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди у розмірі 20100 грн., передбачених Постановою № 168 та Порядком № 260. Окрім цього, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704, п. 1 якої затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Приміткою 1 додатку 1 до Постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Приміткою додатку 14 до Постанови №704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт на 1 січня. Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 внесено зміни до Постанови №704, зокрема, п. 4 викладено в новій редакції, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, шляхом множення розміру на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (п. 6 Постанови № 103). Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 №1774-ІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлена заборона використання мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення розміру посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Відтак, відповідач просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні обґрунтовані клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що в лютому 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 був призваний по мобілізації до лав Збройних Сил України відповідно до указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/22.

01.03.2022 позивача було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Суд встановив, що позивач приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується копією відповідної довідки №2515 від 28.12.2023.

Відповідно до довідки від 28.12.2023 № 2515, що видана військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 26.02.2022 по 25.05.2022, з 28.08.2022 по 25.09.2022, з 11.10.2022 по 01.01.2023, з 28.06.2023 по 21.08.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

20.08.2023 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку.

Відповідно до довідки № 3103 від 06.09.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 20.08.2023 одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету.

На фоні перенесених психотравмуючих ситуацій у ОСОБА_1 відмічалося погіршення психічного стану: порушився нічний сон, з`явилася тривога, страх, флешбеки, нічні кошмари, відчуття провини, розпачу, зневіра, став емоційно лабільним, конфліктним.

3 21.08.2023 по 01.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Близнюківська центральна районна лікарня» БСР ЛР Харківської області з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч та вибухова травма, контузія головного мозку.

06.09.2023 оглянутий психіатром, був скерований на стаціонарне лікування з діагнозом: виражена тривожно-фобічна реакція на бойовий стрес.

3 07.09.2023 по 29.09.2023 проходив стаціонарне лікування у КП ДБКЛ 3 НПД м. Дніпро, діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (25.05.2022), посткомоційний синдром (20.08 2023), хронічний гастрит, ремісія. Гіперпалізація щитовидної залози. Зі слів пацієнта психічний стан після виписки суттєво погіршився: намагався самоізолюватись, почастішали панічні атаки, флешбеки та нічні кошмари.

3 17.10.2023 по 13.12.2023 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

3 22.12.2023 по 13.02.2024 су ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

В подальшому за скерування командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було направлено до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17а графи 1 розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.04.2024 № 23-РС ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у відставку за п.п. «б» (за станом здоров`я) відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2024 № 105 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 11.04ю.2024 та зазначено про певні виплати, які передбачені відповідно до статусу військовослужбовця.

Разом з тим, станом на момент звільнення позивача з військової служби, військова частина НОМЕР_1 не провела з останнім повних розрахунків по платежах та виплатах, які відповідно до норм чинного законодавства підлягають виплаті військовослужбовцям при їхньому звільненні.

Не погоджуючись із оскаржуваною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує такі норми права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022).

Загальновідомим є той факт, що воєнний стан триває надалі.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Щодо нарахування і виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 гривень суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30000,00 гривень.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з п. 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Тобто, суд наголошує на тому, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. Позбавлення такої виплати можливе , зокрема, у разі невиконання бойового наказу.

Водночас, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується копією відповідної довідки №2515 від 28.12.2023.

Відповідно до довідки від 28.12.2023 № 2515, що видана військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 26.02.2022 по 25.05.2022, з 28.08.2022 по 25.09.2022, з 11.10.2022 по 01.01.2023, з 28.06.2023 по 21.08.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

20.08.2023 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку.

Відповідно до довідки № 3103 від 06.09.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 20.08.2023 одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету.

На фоні перенесених психотравмуючих ситуацій у ОСОБА_1 відмічалося погіршення психічного стану: порушився нічний сон, з`явилася тривога, страх, флешбеки, нічні кошмари, відчуття провини, розпачу, зневіра став емоційно лабільним, конфліктним.

3 21.08.2023 по 01.09.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Близнюківська центральна районна лікарня» БСР ЛР Харківської області з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухова травма, контузію головного мозку.

06.09.2023 позивач оглянутий психіатром, був скерований на стаціонарне лікування з діагнозом: виражена тривожно-фобічна реакція на бойовий стрес.

3 07.09.2023 по 29.09.2023 позивач проходив стаціонарне лікування у КП ДБКЛ 3 НПД м. Дніпро, діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (25.05.2022), посткомоційний синдром (20.08 2023), хронічний гастрит, ремісія. Гіперпалізація щитовидної залози. Зі слів пацієнта психічний стан після виписки суттєво погіршився: намагався самоізолюватись, почастішали панічні атаки, флешбеки та нічні кошмари.

3 17.10.2023 по 13.12.2023 позивач проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

3 22.12.2023 по 13.02.2024 позивач проходив стаціонарне лікування в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України № 168, відповідно до якої, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 2-1 зазначеної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Кабінету Міністрів України додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, та у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Відповідно до п. 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, 25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня телеграмою № 248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що з 17.10.2023 по 13.12.2023 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з діагнозом посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флешбеками, та інсомнією, а з 22.12.2023 по 13.02.2024 - проходив стаціонарне лікування з діагнозом посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної симптоматики, з панічними атаками, флеш беками, та інсомнією.

Вказані діагнози прямо пов`язані із вогнепальним осколковим сліпим пораненням обох передпліч, та вибуховою травмою, контузією головного мозку, які позивач отримав при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, та які є пов`язаними з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту батьківщини.

Відтак, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, позивач має право на нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць, як такий, що отримав поранення 29.11.2022, пов`язане із захистом Батьківщини, та за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 29.11.2023, та за всі періоди перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення.

При цьому, судом не беруться до уваги твердження відповідача про те, що оскільки позивач перебував на стаціонарному лікуванні з соматичним захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини, тому відсутні підстави для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168. Так, аналіз законодавства, що регулює нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць, не диференціює, з приводу якого саме захворювання особа проходила лікування. Визначальним є факт поранення (травми, контузії, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини та подальше проходження лікування з приводу такого поранення (травми, контузії, каліцтва). Водночас, за матеріалами справи чітко встановлено причинно-наслідковий зв`язок контузії позивача з подальшим проходженням лікування таким.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи, можна дійти до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо неналежного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, після отримання травми та весь час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з дня отримання такого поранення (в тому числі включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Тобто, позивач має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн. за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023, та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн., що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023, та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Щодо нарахування і виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 20100 грн., то суд зазначає наступне.

Постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 доповнено п. 1-1 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1001 від 15.09.2023.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 01.06.2023.

Згідно абз. 7 цього пункту військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Аналогічна норма щодо виплати додаткової винагороди, зокрема, 20100 грн. визначена абз. 29 п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Як вбачається з наведених норм, визначальним для виплати даної винагороди є визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби.

Як вже встановив суд, 20.08.2023 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку.

Відповідно до довідки № 3103 від 06.09.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 20.08.2023 одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення обох передпліч, та вибухову травму, контузію головного мозку при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 внаслідок обстрілів зі ствольної артилерії та міномету.

У зв`язку із тривалим перебуванням на лікуванні, ОСОБА_1 в жовтні 2023 року було виведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Слід зазначити про те, що ОСОБА_1 перебував в розпорядженні командира у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною з захистом Батьківщини понад два місяці аж до моменту свого звільнення, та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 11.04.2024, а відтак, враховуючи зміни внесені постановою Кабінету міністрів України № 1001 від 15.09.2023 до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, ОСОБА_1 в зв`язку з перебуванням в розпорядженні командира понад два місяці, набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 20100 грн.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17 а графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, зокрема, у зв`язку із отриманням травми (поранення, контузії) пов`язаної із захистом Батьківщини.

Однак, зазначена додаткова винагорода не була виплачена позивачу при його звільненні, що підтверджується копією довідки про доходи від 15.04.2024 № 4377/3, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 .

Суд не бере зауваження відповідача, який вказав у відзиві, що оскільки позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, обмежено придатним до військової служби військовослужбовця не визнано, тому відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди у розмірі 20100 грн., передбачених Постановою № 168 та Порядком № 260, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1-1 Постанови № 168 військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Вказана норма містить альтернативні підстави для виплати додаткової винагороди визнання обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби.

Суд повторно наголошує, що відповідно до свідоцтва про хворобу № 53 від 15.02.2024 ОСОБА_1 на підставі ст. 17а графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, зокрема, у зв`язку із отриманням травми (поранення, контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи, можна дійти до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо неналежного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 № у розмірі 20100 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2024 по 11.04.2024 у зв`язку з визнанням позивача непридатними до військової служби.

З метою ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткову винагороду у розмірі 20100 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.02.2024 по 11.04.2024 у зв`язку з визнанням позивача непридатними до військової служби.

Щодо нарахування і виплати позивачу грошового забезпечення із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XIІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).

Згідно з п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У додатку 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови № 704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

У п. 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення п. 4, а саме: 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень. .

Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови №704.

Проте, вже 21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову №103 (чинна з 24.02.2018), п. 6 якої вніс зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 п. 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отож на момент набрання чинності Постановою № 704 (1 березня 2018 року) п. 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями п. 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з п. 6 Постанови № 103.

Кабінет Міністрів України постановою від 28.10.2020 № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. . В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.

Проте, ще до ухвалення зазначеної постанови від 28.10.2020 № 1038 Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнав протиправним і скасував п. 6 Постанови № 103.

Відтак, з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція п. 4 Постанови №704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з п. 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті п. 4 Постанови №704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.

У постанові від 15.03.2023 у справі № 420/6572/22 Верховний Суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому суд зазначає, що п. 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі - Закон № 294-IX) та Закон № 1082-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020, 2021, 2022 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Так, ч. 3 ст. 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до такого Закону та Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, з огляду на визначені в ч. 3 ст. 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

З урахуванням наведеного, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 15.03.2023 у справі №420/6572/22 дійшла таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:

(1) з 01.01.2020 положення п. 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Суд звертає увагу на те, що такий самий підхід Верховний Суд застосував також у справах №120/8603/21-а (постанова від 31.08.2022), №120/648/22-а (постанова від 16.11.2022), №640/17686/21 (постанова від 04.01.2023), №440/1185/21 (постанова від 10.01.2023).

У згаданих справах, правовий висновок Верховного Суду про те, що з 1 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Водночас, суд звертає увагу на дату ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним і скасовано п. 6 Постанови № 103.

Суд звертає увагу, здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення позивача у конкретному розмірі, а відтак вчинив активні дії, у зв`язку з чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності необхідно відмовити.

Таким чином, суд висновує, що відповідач діяв протиправно щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.03.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї та інших похідних виплат, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017.

З метою ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 01.03.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (у період з 01.03.2022 по 31.12.2022), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (у період з 01.01.2023 по 20.05.2023).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Щодо судового збору, то оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати не розподіляються, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 73-77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди лікування із 17.10.2023 по 13.12.2023 та з 22.12.2023 по 13.02.2024 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.08.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 у розмірі 20100 гривень щомісячно за період з 01.02.2024 по 11.04.2024 у зв`язку з визнанням позивача непридатними до військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.02.2024 по 11.04.2024 у зв`язку з визнанням позивача непридатними до військової служби.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.03.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї та інших похідних виплат, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) грошового забезпечення з 01.03.2022 по 20.05.2023, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (у період з 01.03.2022 по 31.12.2022), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (у період з 01.01.2023 по 20.05.2023).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.04.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна