Справа № 400/10062/24
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/489/54/25
Рішення

Іменем України

02 квітня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону (Миколаївська та Одеська області) (далі - відповідач) про визнання неправомірної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 07.09.2024 близько 12:30 год. він зі своєю дружиною перебували на відпочинку на березі Тілігульського лиману Миколаївської області. Для приготування м`яса вони розігрівали в металевому мангалі на ніжках вугілля.

Співробітники відповідача склали відносно позивач протокол про адміністративне правопорушення згідно ст. 27 ЗУ "Про рослинний світ". Вказує, що ним не порушено приписи зазначених норм.

Просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.09.2024 №001812.

Позивач подав заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

07.09.2024 Державною екологічною інспекцією Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було складено Протокол № 001812, відповідно до якого 07.09.2024 о 12:20 год. на території РЛП Тілігульський Миколаївської області Миколаївського району, за приблизними координатами 46' 44' 37 о "№31' 10' 21 здійснив спалювання сухої рослинності (сухої трави, вуглів) для приготування їжі, чим порушив ст. 27 ЗУ "Про рослинний світ".

09.09.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №001812, відповідно до якої ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 40 ЗУ "Про рослинний світ", ст. 68 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", а саме: о 12:20 год. на території РЛП "Тілігульський" Миколаївської області Миколаївського (Березанського) району, за приблизними координатами 46' 44' 37 о "№31' 10' 21'Е при приготуванні їжі здійснив спалювання сухої рослинності (сухої трави, вуглів). Воротинцева визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6120 грн.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

Разом з тим, постанова № 001812 від 09.09.2024 року носить поверхневий і загальний характер, в постанові не зазначено у вчиненні якого саме адміністративного правопорушення ОСОБА_1 визнано винним (в резолютивній частині не має відомостей).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач порушив ст. 27 ЗУ "Про рослинний світ", проте не зазначено яку саме частину, оскільки відповідно до вказаної статті підприємства, установи, організації та громадяни, діяльність яких пов`язана з розміщенням, проектуванням, реконструкцією, забудовою населених пунктів, підприємств, споруд та інших об`єктів, а також введенням їх в експлуатацію, повинні передбачати і здійснювати заходи щодо збереження умов місцезростання об`єктів рослинного світу. Будівництво, введення в експлуатацію підприємств, споруд та інших об`єктів і застосування технологій, що викликають порушення стану та умов місцезростання об`єктів рослинного світу, засмічення, а також забруднення хімічними та іншими токсичними речовинами територій, зайнятих ними, забороняється. Випалювання сухої рослинності або її залишків здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. З територій, відведених під забудову населених пунктів, підприємств, споруд та інших об`єктів, будівництво доріг, трубопроводів, ліній електропередачі і зв`язку, а також з тих земель, що підлягають затопленню, рідкісні рослини і такі, що перебувають під загрозою зникнення, повинні бути пересаджені на ділянки з однотипними умовами місцезростання. Пересаджувати такі рослини зобов`язані юридичні або фізичні особи, які здійснюють цю забудову.

В постанові ж вказано, що позивач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене вже іншими статтями, а саме: ст. 40 ЗУ "Про рослинний світ", ст. 68 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", без конкретизації частин та пунктів.

Згідно зі статтею 40 ЗУ "Про рослинний світ" порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу; порушенні вимог охорони умов місцезростання об`єктів рослинного світу; порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів, застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу; перевищенні лімітів використання природних рослинних ресурсів; самовільному проведенні інтродукції та акліматизації дикорослих видів рослин; реалізації лікарської та технічної сировини дикорослих рослин, зібраної без дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів; закупівлі лікарської та технічної сировини дикорослих рослин у юридичних або фізичних осіб, які не мають дозволу на їх спеціальне використання; порушенні правил вивезення за межі України і ввезення на її територію об`єктів рослинного світу; невнесенні збору за використання природних рослинних ресурсів у встановлені строки.

Стаття 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Частина 1 статті 77-1 КУпАП передбачає відповідальність за випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок із степовою, водно-болотною та іншою природною рослинністю, рослинності або її залишків та опалого листя на землях сільськогосподарського призначення, у смугах відводу автомобільних доріг і залізниць, у парках, інших зелених насадженнях та газонів у населених пунктах без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частина 2 вказаної вище статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

З об`єктивної сторони діяння, що утворюють склад адміністративного правопорушення, є не просто розведення вогнища або спалювання дров чи вуглів у мангалі, а це діяння направлені на підпалювання стерні, луків, пасовищ з метою саме випалювання сухої трави на певній території.

З пояснень в протоколі та фотографій встановлено, що позивач розпалював вуглі в металевому мангалі, тобто не вчиняв дій щодо випалювання стерні на певній території.

Відповідач будь-яких доказів на підтвердження законності винесення спірної постанови суду не надав.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено судом, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження чи спростування цих обставин.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення, не надав відзив на позовну заяву. Таким чином, матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

За приписами п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, Відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення Постанови № 001812 відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.241-246 КАС України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову №001812 від 09.09.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6120 грн. 00 коп.

Стягнути з Державної екологічної інспекції Південно-Західного регіону (Миколаївська та Одеська області) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна екологічна інспекція Південно-Західного регіону (Миколаївська та Одеська області), , адреса: 65114, м. Одеса, вул. Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв