Справа № 160/24341/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 рокуСправа №160/24341/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом Адвокатського бюро «Завгороднього Олександра «Адвокатто» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 03.06.2024р., -

УСТАНОВИВ:

08.09.2024р. через систему «Електронний суд» Адвокатське бюро «Завгороднього Олександра «Адвокатто» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.09.2024р., просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.06.2024 року форми «Ш» та податкове повідомлення-рішення № від 03.06.2024 року форми «Ш», винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями його було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 5% у сумі 8,05 грн. та у розмірі 10% у сумі 1115,35 грн., відповідно, за порушення граничних термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку за період 2022 рік, 1 квартал 2023р. Позивач вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення протиправними, незаконними, такими, що ґрунтуються на припущеннях, є хибним висновком податкового органу, оскільки позивачем за податковий період 2022р. була подана декларація із загальною сумою доходу 530821,16 грн., за якою був сплачений єдиний податок у загальній сумі 26541,06 грн., за податковий період 1 квартал 2023 року була подана декларація із загальною сумою доходу 44644,23 та відповідно сплачено єдиний податок у загальній сумі 2232,21 грн., всі суми податку були сплачені позивачем вчасно та у повному обсязі, що підтверджено копіями виписок банку та копіями платіжних доручень, тому, на переконання позивача, порушення граничних строків сплати єдиного податку, встановлені п.57.1 ст.57 та п.295.3 ст.295 ПК України, з боку позивача відсутні (а.с.68-73).

Ухвалою суду від 02.10.2024р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати докази правомірності нарахування штрафу за несвоєчасну сплату податку за 2022 рік за ППР № з урахуванням того, що даний період не був предметом камеральної перевірки згідно акту №23688/04-36-0407/42876574 від 17.04.2024р.; надати докази несвоєчасності сплати позивачем податку за І квартал 2023 року з урахуванням доданих до позову виписок банку про його сплату, виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.77).

На виконання вищезазначених вимог ухвали суду, 15.10.2024р. відповідачем через систему «Електронний Суд» було подано відзив на позов, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю посилаючись на те, що згідно поданої позивачем декларації платника єдиного податку за 2022 рік від 12.01.2023р. (рег. №634360) позивачем було самостійно задекларовані грошові зобов`язання з єдиного податку третьої групи за ставкою 5% у сумі 18214,09 грн. (рядок 10 декларації) зі строком сплати 20.02.2023р., станом на вказану дату (20.02.2023р.) у зв`язку з відсутністю своєчасної сплати вказаних зобов`язань в ІКП виникла недоїмка (борг) у сумі 9531,55 грн.; згідно поданої позивачем податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за 1 квартал 2023р. від 09.04.2023р. (рег. №) позивачем було самостійно задекларовано грошові зобов`язання у сумі 2232,21 грн. зі строком сплати 22.05.2023р., станом на вказану дату (22.05.2023р.) в ІКП виникла недоїмки (борг) у сумі 2259,36 грн. Погашення боргу з єдиного податку позивачем здійснювалося з порушенням термінів сплати від 15 до 130 календарних днів, детальний опис порушення та розшифровка кількості днів затримки сплати, платіжні документи та суми за терміном сплати наведено на сторінці 2 акту перевірки. Сплачені платником кошти відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків. Щодо твердження позивача про те, що позивач на його заперечення від відповідача відповіді не отримував, є хибним, оскільки заперечення позивача від 17.05.2024р. були розглянуті відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України, надана відповідь від 29.05.2024р., яка направлялась на адресу позивача, проте, була повернута Укрпоштою з позначкою «за закінченням встановленого терміну зберігання» 24.06.2024р. (трекінг додається). За викладеного представник відповідача вважає, що ГУ ДПС під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають (а.с.134-136).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці у період з 16.12.2024р. по 17.01.2025р., у період з 06.03.2025р. по 14.03.2025р., що було об`єктивною перешкодою для розгляду справи по суті у вказаний строк, ухвалою суду від 02.04.2025р. розгляд даної справи було продовжено до 02.04.2025р. на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.164).

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 02.04.2025р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних в матеріалах справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Адвокатське бюро «Завгороднього Олександра «Адвокатто» 11.03.2019р. зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Шевченківський район, пр. Гагаріна, буд.74, кв. (офіс) 508, видами діяльності підприємства за КВЕД є діяльність у сфері права 69.10, перебуває на обліку у ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Соборна ДПІ) як платник єдиного податку, що підтверджується копією Виписки з ЄДРПОУ від 11.03.2019р., копіями поданих позивачем декларацій платника єдиного податку за 2022 рік та І квартал 2023 року та відомостями, які містяться у акті перевірки від 17.04.2024р. та учасниками справи не оспорюються (а.с.13-17, 25-30, 137-138,145-146).

17.04.2024р. на підставі п.п.19-1.1.1, п.п.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.57.1 ст.57, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, п.76.2 ст.76, ст.295, розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України посадовою особою контролюючого органу була проведена камеральна перевірка щодо порушення термінів сплати (перерахування) єдиного податку третьої групи (юридичні особи) позивача за результатами якої був складений акт №23688/04-36-04-07/42876574 (а.с.13-15, 137-138).

За висновками згаданого акту перевірку було встановлено порушення позивачем вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57, ст.295 та абз.2 п.п.9.6 п.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України щодо сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з єдиного податку, а саме:

- по податковій декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) від 09.04.2023р. № із граничним терміном сплати - 22.05.2023р., з датою фактичної сплати суми грошового зобов`язання 30.06.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 1782,88 грн., кількість днів прострочення 39;

- по податковій декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) від 12.01.2023р. №634360 із граничним терміном сплати 20.02.2023р., з датою фактичної сплати 10.06.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 1945,90 грн., кількість днів прострочення 110;

- за цією ж декларацією по терміну сплати 20.02.2023р., з датою фактичної сплати 07.03.2023р., з датою фактичної сплати 07.03.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 161,04 грн., кількість днів прострочення - 15;

- за цією ж декларацією по терміну сплати 20.02.2023р., з датою фактичної сплати 27.04.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 2873,96 грн., кількість днів прострочення 66;

- за цією ж декларацією по терміну сплати 20.02.2023р. з датою фактично сплати 19.05.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 1217,96 грн., кількість днів прострочення 88;

- за цією ж декларацією по терміну сплати 20.02.2023р., з датою фактичної сплати 30.06.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 313,46 грн., кількість днів прострочення 130;

- за цією ж декларацією по терміну сплати 20.02.2023р., з датою фактичної сплати 18.04.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 1288,32 грн., кількість днів прострочення 57;

- за цією ж декларацією по терміну сплати 20.02.2023р., з датою фактичної сплати 23.03.2023р., сума податкового боргу, що сплачено 1730,91 грн., кількість днів прострочення 31 про що свідчить зміст наведеного вище акту перевірки (а.с.13-15, 137-138).

17.05.2024р. (за вх. №49926/6 від 17.05.2024р.) у порядку п.86.7 ст.86 ПК України позивачем до ГУ ДПС у Дніпропетровській області були подані заперечення на згаданий вище акт перевірки за результатами розгляду яких була сформована на адресу позивача відповідь на заперечення за №38682/6/04-36-04-04-12 від 29.05.2024р., що підтверджується копією заперечень позивача та наведеною відповіддю на заперечення наявних у справі (а.с.31-34, 139-142).

Вказана відповідь на заперечень проти акту перевірки, була скерована відповідачем на адресу позивача (49010, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 74, кв. (офіс) 508) 31.05.2024р. та повернута на адресу ГУ ДПС 24.06.2024р. із відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» про що свідчить зміст копії конверту та поштового трекінгу 757, наявного у справі (а.с.143-144).

Надалі, на підставі наведеного акту перевірки 03.06.2024р. відповідачем були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення форми «Ш», а саме:

- № за період 2022 рік за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб, визначеного п.57.1 ст.57, п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на підставі п.124.1 ст.124 ПК України за затримку на 15 календарних днів сплати у сумі 161,04 грн. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5% у сумі 8,05 грн., що підтверджується змістом копії наведеного рішення та розрахунком штрафної санкції, що є додатком до нього (а.с.57,59, 151,153);

- №7 за період 2022 рік, І квартал 2023р. за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб, визначеного п.57.1 ст.57, п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на підставі п.124.1 ст.124 ПК України за затримку на 31, 39,57,66,88, 110, 130 календарних днів сплати у сумі 11 153,39 грн. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 1115,35 грн., що підтверджується змістом копії наведеного рішення та розрахунком штрафної санкції, що є додатком до нього (а.с.58-59, 152-153).

18.07.2024р. позивачем на адресу ДПС України була направлена скарга на вищенаведені податкові повідомлення-рішення, про що свідчать копія скарги та копія фіскального чеку від 18.07.2024р. ФН ПРРО 5, наявних у справі (а.с.39-42,67).

Проте, як зазначив позивач у позові, ніякої відповіді на зазначену скаргу він не отримав.

Правомірність прийняття відповідачем вищенаведених податкових повідомлень-рішень від 03.06.2024р. про застосування до позивача штрафу у сумі 8,05 грн. та у сумі 1115,35 грн., відповідно, за затримку сплати єдиного податку за періоди 2022 рік та І квартал 2023 року, є предметом спору у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компенсацію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення законодавства визначаються та регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

За приписами п.31.3 ст.31 ПК України визначено, що строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для окремого податку окремо.

Згідно до положень п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором п.36.2 ст.36 ПК України.

У відповідності до вимог п.36.5 ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку визначається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку визначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 291.2 ст.291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює зміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відсоткові ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлені пунктом 293.3 статті 293 ПК України та становлять:

1) 3 відсотки доходу у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;

2) 5 відсотків доходу у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Платники єдиного податку третьої групи сплачують податкове зобов`язання з єдиного податку протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал п.295.3 ст.295 ПК України.

Також і п.57.1 ст. 57 ПК України та абз.2 п.п.9.6 п.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 124.1 ст.124 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Саме контролюючі органи наділені повноваженнями, зокрема, проводити камеральні перевірки, у тому числі, і щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання платниками податків та у разі виявлення порушень податкового законодавства, застосовувати до платників податків вище передбачені законом фінансові (штрафні) санкції у відповідності до приписів ст.19-1, п.п.20.1.19 п.20.1, ст.ст.75, 76, 124 ПК України.

В свою чергу, платник податків має обов`язок сплатити задекларовані узгоджені суми грошового (податкового) зобов`язання по кожному окремому податку у строки, встановлені чинним податковим законодавством та у разі порушення цих строків, платник податків має нести фінансову відповідальність у вигляді застосування до такого платника податків штрафних санкцій.

Так, як установлено судом із наявних у справі копій документів, позивач є платником єдиного податку третьої групи (юридичні особи) зі ставкою 5 відсотків доходу про що свідчать зміст копій поданих позивачем до контролюючого органу податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи за період 2022 року, І квартал 2023 року (а.с.145-146).

Також зі змісту копії податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за звітний (податковий) період 2022 рік, від 12.01.202023р. за №634360, поданої позивачем та прийнятою органом ДПС України згідно квитанції №2 вбачається, що у вказаний період позивачем самостійно було задекларовано суму єдиного податку у розмірі 18214,09 грн. (а.с.146).

У відповідності до наведених вище положень п.57.1 ст.57, абз.2 п.п.9.6 п.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» та п.295.3 ст.295 ПК України граничних строком сплати грошового зобов`язання за вказаною податковою декларацією від 12.01.2023р. №634360 на суму 18214,09 грн. є 20.02.2023р.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем у період з січня по грудень 2022р. здійснювалась сплата єдиного податку до бюджету за період 2022 рік (1,2,3 та 4 квартали) за наступними копіями платіжних документів, а саме:

- платіжним дорученням №71 від 12.01.2022р. єдиний податок за 1 квартал 2022 року на суму 350 грн., проведено банком 12.01.2022р. 14:14 год. (а.с.94);

- платіжним дорученням №73 від 14.02.2022р. єдиний податок за 1 квартал 2022 року на суму 4891,31 грн., проведено баком 14.02.2022р. 15:34 (а.с.92);

- платіжним дорученням №75 від 25.02.2022р. єдиний податок за 1 квартал 2022 року на суму 545,82 грн., проведено банком 25.02.2022р. 12:50 (а.с.109);

- платіжним дорученням №82 від 30.05.2022р. єдиний податок за 2 квартал 2022 року на суму 545,25 грн., проведено банком 30.05.2022р. 18:19 (а.с.103);

- платіжним дорученням №83 від 03.06.2022р. єдиний податок за 2 квартал 2022 року на суму 1201,38 грн., проведено банком 03.06.2022р. 19:33 (а.с.37);

- платіжним дорученням №86 від 26.06.2022р. єдиний податок за 2 квартал 2022 року на суму 350,00 грн., проведено банком 27.06.2022р. 00:01 (а.с.101);

- платіжним дорученням №87 від 30.06.2022р. єдиний податок за 2 квартал 2022 року на суму 3457,86 грн., проведено банком 30.06.2022р. 13:16 (а.с.99);

- платіжним дорученням №89 від 01.07.2022р. єдиний податок за 2 квартал 2022 року на суму 235,70 грн., проведено банком 01.07.2022р. 17:21 (а.с.98);

- платіжним дорученням №90 від 27.07.2022р. єдиний податок за 3 квартал 2022 року на суму 488,80 грн., проведено банком 27.07.2022р. 19:00 (а.с.95);

- платіжною інструкцією №91 від 31.08.2022р. єдиний податок за 3 квартал 2022 року на суму 2331,06 грн., дата виконання банком 31.08.2022р. 15:47 (а.с.91);

- платіжною інструкцією №93 від 13.09.2022р. єдиний податок за 3 квартал 2022 року на суму 798,26 грн., дата виконання банком 13.09.2022р. 18:36 (а.с.107);

- платіжною інструкцією №94 від 10.10.2022р. єдиний податок за 3 квартал 2022 року на суму 3018,67 грн., дата виконання банком 10.10.2022р. 14:48(а.с.90);

- платіжною інструкцією №96 від 25.10.2022р. єдиний податок за 4 квартал 2022 року на суму 2572,88 грн., дата виконання банком 25.10.2022р. 15:30(а.с.108);

- платіжною інструкцією №97 від 26.10.2022р. єдиний податок за 4 квартал 2022 року на суму 325,00 грн., дата виконання банком 26.10.2022р. 18:40 (а.с.106);

- платіжною інструкцією №98 від 17.11.2022р. єдиний податок за 4 квартал 2022 року на суму 419,90 грн., дата виконання банком 17.11.2022р. 20:52 (а.с.104);

- платіжною інструкцією №99 від 21.11.2022р. єдиний податок за 4 квартал 2022 року на суму 1372,07 грн., дата виконання банком 21.11.2022р. 13:02 (а.с.96);

- платіжною інструкцією №100 від 29.11.2022р. єдиний податок за 4 квартал 2022 року на суму 993,73 грн., дата виконання банком 29.11.2022р. 10:56 (а.с.105);

- платіжною інструкцією №101 від 16.12.2022р. єдиний податок за 4 квартал 2022 року на суму 1209,62 грн., дата виконання банком 16.12.2022р. 13:46 (а.с.100);

- платіжною інструкцією №104 від 31.12.2022р. єдиний податок за 4 квартал 2022 року на суму 1433,77 грн., дата виконання банком 02.01.2023р. 00:01 (а.с.93).

Згідно проведеного розрахунку вказаних сум у період з січня 2022р. по грудень 2022р. позивачем було сплачено єдиний податок за звітний період 2022 рік у загальній сумі 26541,08 грн., що є більше ніж задекларована позивачем сума за 2022р.(18214,09грн.).

При цьому, вказана сума єдиного податку за 2022 рік була сплачена позивачем та зарахована до бюджету станом до 02.01.2023р. включно.

Наведені вище відомості щодо сплати позивачем єдиного податку за 2022 рік у строк до 02.01.2023р. включно (з граничним строком сплати до 20.02.2023р.) підтверджені і змістом виписок по банківському рахунку позивача, наявних в матеріалах справи (а.с.18-24).

Окрім того, і зі змісту наданої відповідачем ІКП позивача вбачається, що станом на 31.12.2022р. існує переплата у сумі 6908,51 грн., при цьому, недоїмка відсутня (а.с.149).

Також згідно даних ІКП позивача видно, що станом на 20.02.2023р. (граничний строк сплати єдиного податку за 2022 рік) у позивача існувала переплата на суму 8682,54 грн., недоїмка відсутня про що свідчить зміст відповідної графи «недоїмка» ІКП (а.с.149).

Зазначені встановлені судом обставини спростовують твердження відповідача про наявність у позивача станом на 20.02.2023р. недоїмки у сумі 9531,55 грн. по сплаті єдиного податку третьої групи за 2022 рік.

Тобто, із наведених встановлених судом обставин та аналізу вказаних платіжних документів, суд приходить до висновку, що порушення граничних строків сплати єдиного податку, встановлених п.57.1 ст.57, п.295.3 ст.295 ПК України, за звітний (податковий) період 2022 рік, з боку позивача відсутнє.

Також судом встановлено, що позивачем було подано податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за І квартал 2023 року від 09.04.2023р. за №, у якій позивачем самостійно було задекларовано суму єдиного податку за І квартал 2023 року у розмірі 2232,21 грн. (а.с.145).

У відповідності до наведених вище положень п.57.1 ст.57, абз.2 п.п.9.6 п.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» та п.295.3 ст.295 ПК України граничних строком сплати грошового зобов`язання за вказаною податковою декларацією від 09.04.2023р. № на суму 2232,21 грн. є 22.05.2023р.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем з 12.01.2023р. по 23.03.2023р. здійснювалась сплата єдиного податку до бюджету за І квартал 2023 року за наступними копіями платіжних документів, а саме:

- платіжною інструкцією №105 від 12.01.2023р. єдиний податок за 1 квартал 2023 року на суму 150,00 грн., дата виконання банком 12.01.2023р. 14:07 год. (а.с.115);

- платіжною інструкцією №106 від 31.01.2023р. єдиний податок за 1 квартал 2023 року на суму 150,00 грн., дата виконання банком 31.01.2023р. 11:26 (а.с.112);

- платіжною інструкцією №107 від 13.02.2023р. єдиний податок за 1 квартал 2023р. на суму 40,26 грн., дата виконання банком 13.02.2023р. 19:02 (а.с.127);

- платіжною інструкцією №98 від 07.03.2023р. єдиний податок за 1 квартал 2023 року на суму 161,04 грн., дата виконання банком 07.03.2023р. 09:43 (а.с.122);

- платіжною інструкцією №98 від 23.03.2023р. єдиний податок за 1 квартал 2023 року на суму 1730,91 грн., дата виконання банком 23.03.2023р. 15:16 (а.с.116).

Таким чином, із аналізу наведених платіжних документів слідує, що згідно проведеного розрахунку вказаних сум у період з 12 січня 2023р. по 23 березня 2023р. позивачем було сплачено єдиний податок за звітний період І квартал 2023 року у загальній сумі 2232,21 грн.

При цьому, вказана сума єдиного податку за І квартал 2023 року була сплачена позивачем та зарахована до бюджету у період з 12.01.2023р. по 23.03.2023р. включно.

Наведені вище відомості щодо сплати позивачем єдиного податку за І квартал 2023 року у період з 12.01.2023р. по 23.03.2023р. включно (з граничним строком сплати до 22.05.2023р.) підтверджені і змістом виписок по банківському рахунку позивача, наявних в матеріалах справи (а.с.18-24).

А отже, доводи відповідача про наявність у позивача недоїмки по сплаті єдиного податку за І квартал 2023р. у сумі 2259,36 грн. станом на 22.05.2023р. спростовуються аналізом вищенаведених платіжних документів.

При цьому, суд зазначає, що відображення у ІКП позивача інформації про нарахування позивачем самостійно по декларації від 12.01.2023р. №634360 з терміном сплати до 20.02.2023р. у графі сума операції «0» та відображення суми переплати 8682,54 грн. є правильним та відповідає платежам зі сплати єдиного податку, які були проведені позивачем з січня по грудень 2022р. за звітний (податковий) період - 2022 рік.

В той же час, дублювання відповідачем такої інформації у ІКП із сумою операції 9531,55 грн., яка уже відображена була і у графі «недоїмка» вдруге, що суперечить наведеній первинній інформації, тому є необґрунтованим та протиправним, оскільки наведені відомості не відповідають дійсності та спростовуються платіжними документами, які були досліджені судом вище.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що і порушення граничних строків сплати єдиного податку, встановлених п.57.1 ст.57, п.295.3 ст.295 ПК України, за звітний (податковий) період І квартал 2023 року, з боку позивача також було відсутнє.

За викладених обставин, слід зробити висновок, що застосування до позивача штрафних санкцій за затримку сплати узгодженого податкового зобов`язання за вищенаведеними податковими деклараціями за 2022 рік та І квартал 2023 року на підставі оспорюваних податкових повідомлень-рішень є протиправним.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем у ході судового розгляду даної справи жодними належними, допустимими та достатніми доказами правомірність застосування до позивача штрафу за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями за затримку позивачем граничних строків сплати єдиного податку за спірний період, з урахуванням встановлених вище обставин та аналізу неведених приписів чинного податкового законодавства, не доведена.

Судом критично надається оцінка доводам відповідача про наявність у позивача недоїмки по ІКП у сумі 9531,55 грн. станом на 20.02.2023р., недоїмки у сумі 2259,36 грн. станом на 22.05.2023р., оскільки наведені у ІКП відомості спростовуються дослідженими судом вище платіжними документами, виписками банку, які підтверджують сплату позивачем єдиного податку за періоди 2022 рік та за І квартал 2023р. (спірний період) своєчасно, тобто, з дотриманням граничних строків сплати, встановлених податковим законодавством.

Є безпідставними та необґрунтованими посилання відповідача і на те, що на дату сплати податкових зобов`язань 20.02.2023р. існувала недоїмка у сумі 9531,55 грн., з огляду на таке.

По-перше, згідно відомостей ІКП позивача, на яку сам відповідач посилається у відзиві на позов, видно, що станом на 20.02.2023р. (граничний строк сплати зобов`язання за 2022 рік) у позивача існувала переплата у сумі 8682,54 грн., у графі «недоїмка» інформація про недоїмку на цю дату відсутня (а.с.149).

По-друге, відповідачем безпідставно визначено суми у розмірі 9531,55 грн. та 2259,36 грн. відповідно, як недоїмка (податковий борг) станом на 20.02.2023р. та станом на 22.05.2023р., оскільки, вище дослідженими судом доказами встановлено, що єдиний податок за періоди 2022 рік, І квартал 2023р. позивачем сплачувалися упродовж січня-грудня 2022 року, а також з 12.01.2023р. по 23.03.2023р., відповідно, щомісячно за відповідні квартали, що не може вважатися несвоєчасною сплатою єдиного податку у встановлені законодавством строки, так як ці граничні строки сплати, а саме: за період 2022 рік строк сплати до 20.02.2023р., за період І квартал 2023р. строк сплати до 22.05.2023р., згідно проаналізованих судом вище платіжних документів, позивачем були дотримані.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, аргументи відповідача про те, що згідно до п.87.9 ст.87 ПК України сплачені кошти відповідачем зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, оскільки жодних доказів існування у позивача податкового боргу (недоїмки) станом на 31.12.2022р. (за 2022 рік), станом на 31.03.2023р. (за І квартал 2023р.) відповідачем суду не надано.

При цьому, слід зазначити, що при наявності податкового боргу (недоїмки) у позивача по єдиному податку контролюючий орган мав обов`язок сформувати відповідну податкову вимогу у відповідності до ст.59 ПК України.

Проте, таких доказів (формування податкової вимоги на суму недоїмки 9531,55 грн.) відповідачем суду не надано.

А отже, зазначене додатково свідчить про те, що доводи відповідача про наявність у позивача недоїмки по сплаті єдиного податку за 2022р. та І квартал 2023р., є неспроможними.

Інші аргументи та доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, уважно вивчені судом, проте, не беруться до уваги, оскільки не спростовують наведених вище висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши за критеріями, визначеними у ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оспорюваних податкових повідомлень-рішень про застосування до позивача штрафних санкцій, суд приходить до висновку, що обставини, що слугували підставами для прийняття наведених рішень, є неправомірними та не обґрунтованими, спростовуються вище наведеними доказами, а тому податкові повідомлення-рішення від 03.06.2024р., є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

А отже, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання таких рішень протиправними та їх скасування.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. понесені позивачем згідно платіжної інструкції №120 від 08.09.2024р. (а.с.12).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Адвокатського бюро «Завгороднього Олександра «Адвокатто» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 03.06.2024р. задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №, № від 03.06.2024р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сімферопольська,17-а, ) на користь Адвокатського бюро «Завгороднього Олександра «Адвокатто» (49010, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд.74, кім.508, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва