Справа № 240/23305/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/23305/24

категорія 109010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу архітектури та містобудування Виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання протиправнами та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень відділу архітектури та містобудування виконкому Коростенської міської ради від 28.08.2024 за номером А324656870, реєстраційний номер в ЄДЕССБ МU01:3117-9563-3304-5480, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта Реконструкція нежитлового приміщення з надбудовою другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0019;

- визнати протиправним та скасувати наказ відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Коростенської міської ради від 28.08.2024 року №37-М яким затверджено відмову у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту реконструкції нежитлового приміщення з надбудовою другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0019;

- зобов`язати відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Коростенської міської ради прийняти рішення про видачу позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта "Реконструкція нежитлового приміщення з надбудової другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0019 відповідно до поданої заяви від 15.08.2024 року за №7176/15-08.

В обґрунтування позову зазначає, що подала повний пакет усіх документів для отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва.

Ухвалою від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач вже самовільно порушив державні будівельні норми, піднявши висоту покрівлі вбудовано-прибудованого приміщення на рівень балкону другого поверху п`ятиповерхового житлового будинку, чим спричинив незручності мешканцям в умовах проживання; згідно затвердженої сесією міської ради містобудівної документації - генерального плану міста Коростеня та плану зонування зазначений об`єкт знаходиться в зоні «Ж-2», згідно якої в переважних видах використання передбачено будівництво магазинів торговою площею до 60,0 кв.м.; існуючий вбудовано-прибудований магазин вже має площу 335 ,7 кв .м, що не дає змоги при реконструкції збільшити торгівельну площу; окрім зазначених вище порушень державних будівельних норм існує підстава у відмові у видачі містобудівних умов та обмежень в частині виявлення невідповідності наміри забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. В нашому випадку Плану зонування території міста Коростеня, розробленого ДП « Український науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя і затвердженого рішенням сімнадцятої сесії VII скликання від 19.10.2017 №846. Тому керуючись п.п.3 п.4 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності » у наданні містобудівних умов та обмежень на об`єкт «Реконструкція нежитлового приміщення з надбудовою другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 » було відмовлено.

Позивач відповіді на відзив не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2024 відділом архітектури та містобудування Виконавчого комітету Коростенської міської ради прийнято наказ № 37-М (а.с. 31) та рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень (а.с. 32), яким відмовлено замовнику - ОСОБА_1 у видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта «Реконструкція нежитлового приміщення з надбудовою другого поверху за адресою; АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0019, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а також невиконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі №279/6711/19 від 03.12.2020 та рішення Житомирського апеляційного суду по справі № 279/6711/19 від 07.06.2021 щодо знесення самовільно побудованої покрівлі над вищезазначеним нежитловим приміщенням, яке є вбудовано-прибудованим, у зв`язку із порушенням державних будівельних норм п.5.45 ДБН В.2.2-15:2019. Додатково повідомляємо, що на даний об`єкт реконструкції наявне обтяження «заборона на нерухоме майно» за договором Іпотеки 30376095-Д1-1/1, серія та номер: 6002, виданий 16.12.2021, видавник: Івчук С.С., приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області. Заборона на нерухоме майно обмежує право власності власника нерухомості розпоряджатись майном без дозволу обтяжувача, а саме: АТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з прийнятими наказом та рішенням, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

За визначенням 41 цього Закону державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про основи містобудування" державний контроль у сфері містобудування здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, органами місцевого самоврядування та іншими уповноваженими на це державними органами.

Підпунктами 1, 2, абзацу 1 пункту 5 Порядку №553 Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема, за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Отже, відповідно до зазначених норм, на органи державного архітектурно-будівельного контролю покладено обов`язок контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

За визначенням п.8 ч.1 ст.1 вказаного Закону містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Статтею 6 Закону № 3038-VI передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у ст.13 Закону України № 687-XIV від 20.05.1999р. «Про архітектурну діяльність», до яких належать органи державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Приписами ст.13 Закону України № 687-XIV від 20.05.1999р. «Про архітектурну діяльність» передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури, структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій підконтрольні і підзвітні відповідним органам виконавчої влади в межах, передбачених законом.

Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ч.ч.2 та 3 ст.8 Закону № 3038-VI планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до ст.26 Закон № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; 4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Згідно з ч.1 ст.29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону № 3038-VI фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним (ч.3 ст.29 Закону № 3038-VI).

Отже, з системного аналізу наведених норм слідує те, що МУО є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. МУО є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.08.2018р. у справі № 445/765/16-а, від 27.02.2019р. у справі № 809/721/18, від 10.10.2019р. у справі № 260/1499/18, від 20.02.2020р. у справі № 813/52/13-а.

Нормами ч.4 ст.29 Закону № 3038-VI визначені підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, а саме:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Із змісту вказаної норми слідує, що Законом № 3038-VI встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні МУО. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється наявність однієї або декількох підстав, визначених Законом для відмови, із розкриттям їх змісту.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 06.07.2023р. у справі № 160/3882/22.

Як вбачається зі спірного рішення та наказу, позивачу відмовлено у наданні МУО та причиною такої відмови слугувала невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (ч.4 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Разом з цим, крім викладення змісту п.3 ч.4 ст.29 Закону № 3038-VI, відповідачем як підставу для прийняття оскаржуваного рішення не зазначено конкретної, визначеної законом причини для відмови у видачі МУО із зазначенням того, в чому саме полягає зазначена невідповідність намірів забудови.

У свою чергу, невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту (постанова Верховного Суду від 19.01.2023р. у справі № 640/9995/20).

Крім іншого суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із ч.1 ст.25 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у комплексних планах, генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (ч.4 ст.26 вказаного Закону).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону № 3038-VI план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

В частині 1 ст.16 Закону № 3038-VI зазначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Комплексний план включає планувальні рішення щодо перспективного використання всієї території територіальної громади, а також:

генеральний план населеного пункту - адміністративного центру територіальної громади;

генеральні плани населених пунктів та детальні плани території у межах території територіальної громади, затверджені до прийняття комплексного плану, які відповідно до цієї статті визнані такими, що відповідають вимогам законодавства, узгоджуються з планувальними рішеннями комплексного плану і підлягають включенню до нього;

генеральні плани населених пунктів у межах території територіальної громади, необхідність розроблення яких встановлена рішенням про затвердження комплексного плану (включаються до складу комплексного плану одночасно з їх затвердженням);

планувальні рішення генеральних планів інших населених пунктів та детальних планів територій у межах території територіальної громади в обсязі, визначеному Кабінетом Міністрів України;

детальні плани території у межах території територіальної громади (включаються до складу комплексного плану одночасно з їх затвердженням);

межі функціональних зон усієї території територіальної громади з вимогами до забудови та ландшафтної організації таких зон (плани зонування територій населених пунктів у межах території територіальної громади розробляються у складі генеральних планів та включаються до складу комплексного плану одночасно із затвердженням відповідних генеральних планів);

історико-архітектурні опорні плани історичних ареалів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України (включаються до складу комплексного плану як невід`ємні складові генеральних планів відповідних населених пунктів) (ч.3 ст.16-1 наведеного Закону).

Згідно із ч.1 ст.17 Закону вказаного Закону генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відтак, відповідність намірів забудови містобудівній документації на місцевому рівні, під час прийняття рішення про надання або відмову у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, уповноважений орган визначає, первинно виходячи саме із генерального плану населеного пункту.

Частинами першою, другою ст.18 зазначеного Закону визначено, що план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Отже, зонінг фактично становить собою планувальний поділ території міста на певні території з визначенням переліку дозволених (переважних та супутніх) об`єктів забудови, що забезпечує реалізацію довгострокової стратегії комплексного розвитку міста з урахуванням всіх його потреб та стримує хаотичну забудову.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону № 3038-VI детальний план території деталізує положення генерального плану населеного пункту або комплексного плану та визначає планувальну організацію і розвиток частини території населеного пункту або території за його межами без зміни функціонального призначення цієї території. Детальний план території розробляється з урахуванням обмежень у використанні земель, у тому числі обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що генеральний план населеного пункту, план зонування та детальний план території є видами містобудівної документації, при цьому, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, а план зонування та детальний план території розробляються на підставі генерального плану території та не можуть йому суперечити.

Насамперед, містобудівні умови та обмеження мають відповідати генеральному плану, плану зонування та у разі відсутності останнього - детальному плану.

Згідно із пунктом 4 частини 2, частини 4 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті вимог пункту 4 частини 2, частини 4 статті 245 КАС України та сталої судової практики її застосування, колегія суддів наголошує, що критеріями обрання способу захисту прав особи є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд (дискреційні повноваження).

У справі, що розглядається, за результатами розгляду заяви позивача про надання містобудівних умов та обмежень та доданих до неї документів, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання містобудівних умов та обмежень або про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень із зазначенням конкретної причини такої відмови.

Проте відповідачем не оцінені надані позивачем документи в обсязі достатньому для висновку щодо їх правомірності, оскільки, відповідачем не зазначено конкретної підстави для відмови в наданні адміністративної послуги із зазначенням переліку документів, які не були додані позивачем до заяви, та які саме недостовірні дані виявлені у документах, що посвідчують право користування земельною ділянкою.

За такого правового регулювання та встановлених обставин, належним способом захисту прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки від 15.08.2024, з урахуванням висновків судів у цій справі.

Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати, які складаються зі плаченого судового збору в сумі 3633,60 грн (а.с.13-15), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , номер НОМЕР_1 ) до Відділу архітектури та містобудування Виконавчого комітету Коростенської міської ради (вул. Грушевського, 22, м. Коростень, Житомирська область, 11500, код 04053507) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у видачі ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень відділу архітектури та містобудування виконкому Коростенської міської ради від 28.08.2024 за номером А324656870, реєстраційний номер в ЄДЕССБ МU01:3117-9563-3304-5480.

Визнати протиправним та скасувати наказ відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Коростенської міської ради від 28.08.2024 року №37-М.

Зобов`язати Відділ архітектури та містобудування Виконавчого комітету Коростенської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки від 15.08.2024, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 3633,60 грн грн за рахунок бюджетних асигнувань Відділу архітектури та містобудування Виконавчого комітету Коростенської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк