Справа № 240/21299/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/21299/24

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трактор зі Сходу" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Трактор зі Сходу (далі - ТОВ "Трактор зі Сходу", Товариство) з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - ГУ ДПС у Житомирській області), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.09.2024 року № 02 та № 02.

В обґрунтування позову ТОВ "Трактор зі Сходу" зазначило, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області на підставі направлень від 12.08.2024 року №№ 3321, 3322, 3323 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 29.08.2024 року № 17831/06-30-07-10/44806247.

Позивач зазначає, що зазначене податковим органом порушення щодо продажу сільськогосподарських тракторів фізичним особам - неплатникам ПДВ за нижчими цінами, ніж ціни продажу платникам ПДВ, що стало підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 30.09.2024 року № 02, Товариство не допускало. За нормами п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІІІ (зі змінами та доповненнями, далі - ПК України) поняття "звичайних цін" враховується при визначенні бази оподаткування ПДВ лише при постачанні самостійно виготовлених товарів/послуг. Як стверджує позивач, трактори були придбані Товариством, а не виготовлені ним, а тому у податкового органу не було підстав збільшувати базу оподаткування ПДВ в операціях з реалізації Товариством тракторів з використанням "звичайної ціни" в розумінні пп. 14.1.71. п. 14.1 ПК України.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач неправильно встановив, що під час списання ТМЦ (оливи, охолоджуючої рідини, тощо) Товариством було занижено податкові зобов`язання з ПДВ за квітень-травень 2024 року на 12926,00 грн. та на 23350,00 грн. за червень 2024 року без реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в червні 2024 року, що вплинуло на формування рядка 16.1 "Значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" Декларації за червень 2024.

На переконання позивача, такі аргументи відповідача не відповідають дійсності, оскільки податковий орган не дослідив розпорядчі і первинні документи, які підтверджують, що всі списані ТМЦ були використані у господарській діяльності Товариства.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року відкрите загальне позовне провадження у цій справі з призначенням підготовчого судового засідання та викликом в судове засідання представників учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду через підсистему "Електронний суд" 20.11.2024 року, заперечив проти вимог позивача, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Наполягає на тому, що позивачем в порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України було занижено суму податкового зобов`язання по операціях з реалізації сільськогосподарських тракторів за ціною, нижче звичайної ціни (ринкової ціни), яка склалась на підприємстві, а саме: неплатникам ПДВ (фізичним особам) однакові марки тракторів реалізовувалися за нижчими цінами, ніж платникам ПДВ юридичним особам в одному звітному періоді, при однакових умовах договору: кількість товару, умови поставки, тощо.

Стосовно доводів позивача щодо безпідставного застосування податковим органом до торгових операцій Товариства "звичайної ціни" (ринкової ціни), відповідач зазначив, що відповідно до пп. 14.1.71. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом, і якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Інформація щодо ринкових цін відповідно до п. 71.1 ст. 71 Кодексу та ст. 16 Закону України "Про інформацію" є податковою інформацією, а право на використання податкової інформації щодо ринкових цін та результатів її опрацювання (порівняння із ціною постачання, застосованою платником податків) закріплено у п. 71.1 ст. 71, п. 74.2 ст. 74 та пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України.

Крім того, при проведенні перевірки встановлено, що Товариством в порушення абз. "г" п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 23350,00 грн. за червень 2024 року на вартість списаних ТМЦ (оливи, охолоджуючої рідини, тощо) на загальну суму 116750,85 грн., які використані не у господарський діяльності, та не складено і не зареєстровано зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Представники сторін в судовому засіданні надали пояснення по суті спору, навівши доводи і мотиви, аналогічні тим, що вже були ними викладені відповідно у позовній заяві і відзиві на неї.

Допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд ухвали продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 12.08.2024 року №1891-п Головним управлінням ДПС у Житомирській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Трактор зі Сходу" з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

За результатами перевірки складено акт від 29.08.2024 року №17831/06-30-07-10/44806247, яким зафіксовано такі порушення:

- п. 185.1 ст. 185, п. 187 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, в результаті чого Товариством завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду по рядку 21 Декларації за червень 2024 року на суму 2054404,00 грн.;

- п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, оскільки не зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних в червні 2024 року на загальну суму обсягу постачання 116750,85 грн., у тому числі ПДВ - 23350,00 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що Товариством занижено суму податкового зобов`язання на суму 497598,00 грн. по операціях з реалізації сільськогосподарських тракторів за ціною, нижче звичайної ціни (ринкової ціни), яка склалася на підприємстві, оскільки встановлено факт продажу неплатникам ПДВ (фізичним особам) однакових марок тракторів за нижчими цінами, ніж платникам ПДВ юридичним особам в одному звітному періоді, при однакових умовах договору щодо кількості товару, умов поставки тощо, а саме:

- по податковій накладній № 7 від 10.05.2024 року реалізовано неплатнику ПДВ "Трактор ТЕ-504" по ціні 166833,30 грн. (без ПДВ), а ТОВ "МІРМЕКС" (код 20145947) виписано податкову накладну № 17 від 15.05.2024 на реалізацію "Трактора ТЕ-504" по ціні 329822,50 грн., без ПДВ;

- по податковій накладній № 7 від 03.06.2024 року реалізовано неплатнику ПДВ "Трактор ТЕ-504С" по ціні 215625,00 грн. (без ПДВ), а ТОВ "ТЕРБУДКОМПЛЕКТ" (код 39722925) виписано податкову накладну № 29 від 10.06.2024 на реалізацію "Трактора ТЕ-504С" по ціні 463915,80 грн., без ПДВ;

- по податковій накладній № 28 від 24.04.2024 року реалізовано неплатнику ПДВ "Трактор ТY-404" по ціні 163333,33 грн. (без ПДВ), а ТОВ "ЕСКА КАПІТАЛ" (код 36258745) виписано податкову накладну № 32 від 29.04.2024 на реалізацію "Трактора ТУ-404" по ціні 269166,70 грн., без ПДВ;

- по податковій накладній № 44 від 14.06.2024 року реалізовано неплатнику ПДВ "Трактор ТY-404" по ціні 153333,33 грн. (без ПДВ), а ТОВ "ЕСКА КАПІТАЛ" (код 36258745) виписано податкову накладну № 72 від 21.06.2024 на реалізацію "Трактора ТУ-404" по ціні 276035,40 грн., без ПДВ;

- по податковій накладній № 8 від 09.04.2024 року реалізовано неплатнику ПДВ "Трактор ТВ-904 С" по ціні 454166,70 грн. (без ПДВ), а СФГ «ЗОЛОТИЙ КОЛОС» (код 21011924) виписано податкову накладну № 26 від 23.04.2024 на реалізацію "Трактора ТВ-904 С" по ціні 812583,30 грн., без ПДВ.

Заниження податкових зобов`язань рядку 9 Декларації призвело до завищення в показника р.17 за червень на суму 1556806,00 грн.

Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що в червні 2024 року Товариством списано матеріалів на суму 116750,85 грн., які використовувались не в господарській діяльності, а саме: за актом списання № 6 від 28.06.2024 року списані: олива І-40 А, олива М10Г2К, олива TEMOL, ТАД-171 (20л), рідина охолоджуюча S-POWER Antifreeze G12 Red (10кг) на суму 75567,50 грн.; за актом списання № 5 від 30.06.2024 року списані: олива І-40 А, олива М10Г2К, олива TEMOL, ТАД-171 (20л), рідина охолоджуюча S-POWER Antifreeze G12 Red (10кг), свердла для металу APRO HSS Со/М35, заклепки СИЛА алюмінієві, леза STANLEY запасні, з сегментами, що відламуються, стяжки нейлонові APRO чорні, скотч пакувальний MUSTANG на суму 41183,35 грн.

Як зазначено в акті перевірки, Товариством не надано будь-яких інших первинних документів, що підтверджують використання списаних ТМЦ у власній господарській діяльності.

На підставі акту перевірки відповідачем 30.09.2024 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 02, яким за звітний період червень 2024 року від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, зменшено на 2054404 грн.;

- № 02, яким за нереєстрацію Товариством податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в червні 2024 року на загальну суму обсягу постачання 116750,85 грн., в т.ч. 23350,00 грн. ПДВ, застосовано штраф у розмірі 3400 грн.

Не погоджуючись з цими податковими повідомленнями-рішення, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховується, що відповідачем зроблено висновок про те, що на формування показників нарахувань податкових зобов`язань мало вплив здійснення операцій з реалізації позивачем продукції за цінами, нижчими від звичайних (ринкових).

Відповідно до п. "а" та п. "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому, як визначено абзацом 2 п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни)...

Зміст наведених правових норм свідчить на користь висновку, що звичайнoю цінoю для здійснення розрахунку бази oпoдаткування ПДВ oперацій з пoстачання самoстійнo вигoтoвлених тoварів/пoслуг є ціна, визначена зацікавленими стoрoнами у цивільнo-правoвoму дoгoвoрі, яка, свoєю чергoю, відповідає ринкoвій ціні (ціні, щo склалася на ринку тoварів/пoслуг). При цьому, факт доведення реалізації самoстійнo вигoтoвлених тoварів/пoслуг за цінами, які не відпoвідають ринкoвим, пoкладається на oсoбу, яка вважає, щo ціна тoварів (рoбіт, пoслуг), визначена стoрoнами дoгoвoру, не відпoвідає ринкoвим. Тoбтo, oбoв`язoк дoведення невідпoвіднoсті ціни договору рівню звичайних цін покладається на контролюючий орган.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ТОВ "Трактор зі Сходу" не є виробником тракторів, які в подальшому стали об`єктами продажу фізичним та юридичним особам. Товариство здійснювало їх придбання у Компанії WEIFANG LANGPAK INTERNATIONAL CO LTD, Китай, на підставі контракту №ET-WLI/1 від 11.12.2023 року (т.1, а.с. 83-106).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зі змісту статей 10, 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" слідує, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №200/773/20-а підтримав правову позицію про те, що суб`єкти господарювання реалізують продукцію за цінами, самостійно визначеними сторонами договору.

Відтак, при продажу Товариством придбаної у Компанії WEIFANG LANGPAK INTERNATIONAL CO LTD колісної техніки іншим особам головним правилом є дотримання приписів абз. 2 п. 188.1 ст. 188 ПК України, за яким база оподаткування операцій з постачання цих тракторів не може бути нижче ціни придбання таких товарів.

Проведеною перевіркою не було встановлено фактів реалізації тракторів за цінами, нижчими їх придбання. Це також підтверджується співставленням відомостей СМR, за якими ТОВ "Трактор зі Сходу" придбавало колісні трактори Скаут марок ТЕ-504, TY-404, TУ-504-С, та договорів купівлі-продажу і видаткових накладних, за якими такі колісні трактори реалізовувались Товариством іншим особам.

Судом також був допитаний в якості свідка ОСОБА_1 , який вказав на те, що при порівнянні цін продажу тракторів платникам та неплатникам ПДВ враховувалась лише марка та модель тракторів, без співставлення технічних характеристик реалізованих тракторів.

При цьому, позивачем по відображеним в акті перевірки податковим накладним, за якими встановлено різні ціни реалізації, надано суду порівняльні технічні характеристики проданих тракторів. Зміст таких характеристик не дозволяє зробити висновок, що Товариством неплатникам ПДВ (фізичним особам) однакові марки тракторів реалізовувалися за нижчими цінами, ніж платникам ПДВ юридичним особам, адже мова йде про реалізацію тракторів в різних комплектаціях, що не було враховано відповідачем при проведенні перевірки та оформленні її висновків.

Отже, в даному випадку припущення контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість не знайшли свого підтвердження, що, в свою чергу, спростовує також і висновки перевірки щодо завищення Товариством суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на загальну суму 2054404,00 грн. за червень 2024 року.

За наведених обставин прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 30.09.2024 року № 2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 30.09.2024 року № 02, згідно якого на позивача накладено штраф за незареєстровану в червні 2024 року податкову накладну, суд зазначає таке.

Згідно з п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу (п. "г").

З наведеної норми випливає, що в операціях, що є господарською діяльністю платника податку платник, останній не зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та складати і реєструвати в ЄРПН податкову накладну.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 85.4 ст. 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів в разі фактичного здійснення господарської операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із запереченнями від 10.09.2024 року №10/09-1 (т. 1, а.с. 107-108) на акт перевірки Товариством в цілях пояснення мети використання списаних ТМЦ було надано:

- наказ по підприємству №1/03-24 від 01.03.2024 "Про затвердження норм використання паливно-мастильних матеріалів та технічних рідин" для збирання моделей сільгосптехніки, які реалізуються (т. 1, а.с. 166);

- наказ №2/04-24 від 01.04.2024 "Про організацію обліку і списання ТМЦ в господарській діяльності", згідно з яким у позивача створено комісію у складі 4-х осіб для списання ТМЦ, якою і були підписані згадані в акті перевірки акти списання (т. 1, а.с. 165);

- накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів зі складу позивача - саме за накладними-вимогами ТМЦ передавалися матеріально-відповідальним особам із зазначенням виробничих підстав (збірка певної моделі трактора, маркування, полірування тощо) для забезпечення господарської діяльності Товариства при передпродажній підготовці тракторів (т. 1, а.с. 109-165).

Зважаючи на те, що колісна техніка постачалась Товариству від Компанії WEIFANG LANGPAK INTERNATIONAL CO LTD у розібраному стані, про що свідчать відомості з наявних у справі CMR, використання списаних ТМЦ позивачем у власній господарській діяльності є цілком виправданим, обґрунтованим та таким, що пов`язане з основним видом його діяльності.

Разом з тим, як вбачається з листа ГУ ДПС у Житомирській області від 27.09.2024 року № 21481/6/06-30-07-02 (т. 1, а.с. 206) про розгляд заперечень, відповідачем не надано будь-якої оцінки таким доказам.

Зважаючи на те, що зазначені в акті перевірки ТМЦ були використані позивачем виключно для здійснення основної господарської діяльності, що підтверджено первинними та розпорядчими документами, операції з їх списання не є базою оподаткування ПДВ, зважаючи на що у позивача відсутній обов`язок зі складання податкових накладних згідно з п. 201.1 ст. 201 ПКУ за наслідками такого списання.

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 30.09.2024 № 02 також є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір в розмірі 30280,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Трактор зі Сходу до Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 30.09.2024 року № 02 та від 30.09.2024 року № 02.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (1, 10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трактор зі Сходу" (, м. Житомир, вул. Перемоги, 99) судовий збір у розмірі 30280,00 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 08.10.2024 року № 516.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко