Справа № 320/3689/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м.Київ № 320/3689/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у якому просить суд:

- визнати незаконними рішення та дії посадових осіб Подільського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- скасувати постанову в.о. начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравцової Олени Сергіївни про перевірку матеріалів виконавчого провадження №61485285 від 11.08.2023;

- скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніжніка Владиславом Валерійовичем про відкриття виконавчого провадження № 72840837 від 21.09.2023;

- скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмили Іванівни про відкриття виконавчого провадження №61485285 від 06.03.2020.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що посадовими особами Подільського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправно здійснено перевірку виконавчого провадження №61485285 та прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно відновлено виконавче провадження №61485285, оскільки не було жодних законних підстав для здійснення перевірки.

Ухвалою суду від 06.02.2024 подана позовна заява була залишена без руху, позивачці визначено строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви.

29.02.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій він просить поновити йому строк звернення до суду. Вказана заява обґрунтована тим, що ним не було отримано постанов про відкриття виконавчих проваджень №61485285 від 06.03.2020 та № 72840837 від 21.09.2023, а також постанови про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 61485285 від 11.08.2023 року. Із січня 2020 року він не проживає за адресою, що зазначена в постановах про відкриття виконавчих проваджень № 61485285 від 06.03.2020 року та № 72840837 від 21.09.2023 року. Доказом, що підтверджує даний факт є договір оренди від 08.01.2020 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Також із лютого 2023 року та по сьогоднішній день він перебуває на військовій службі та фізично не знаходиться за місцем свого проживання (за виключенням відпустки), що унеможливлює отримання кореспонденції. Про факт відкриття виконавчого провадження йому стало відомо у зв`язку із арештом зарплатного банківського рахунку, а про існування оскаржуваних постанов мені стало відомо 29.09.2023 під час ознайомлення матеріалів виконавчого провадження №72840837 під час своєї відпустки. На цих підставах позивач просить поновити йому строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19.03.2024 поновлено позивачеві строк звернення до суду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання у справі.

Протокольною ухвалою суду від 02.04.2024 вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що 11.08.2023 в.о. начальника Відділу Кравцовою О.С., дії державного виконавця Галунько Л.І. при перевірці матеріалів виконавчого провадження №61485285 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу №61485285 від 25.09.2020. Відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

У провадженні Подільського ВДВС у м.Києві перебувало виконавче провадження №61485285 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20 400 грн на виконання постанови Печерського районного суду міста Києва №757/48387/19-п, виданої 11.11.2019.

06.03.2020 державним виконавцем Галунько Л.І., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61485285.

06.03.2020 державним виконавцем Галунько Л.І., керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

09.06.2020 державним виконавцем Галунько Л.І., керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника.

25.09.2020 державним виконавцем Галунько Л.І., керуючись п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

11.08.2023 В.о. начальника Відділу Кравцовою О.С., дії державного виконавця Галунько Л.І. при перевірці матеріалів виконавчого провадження №61485285 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 61485285 від 25.09.2020.

14.08.2023 державним виконавцем Ніжніком В.В., на підставі постанови про перевірку винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 61485285, якою встановлено, що постановою про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 61485285 від 11.08.2023 скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 61485285 від 25.09.2020.

14.08.2023 державним виконавцем Ніжніком В.В., керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

14.08.2023 державним виконавцем Ніжніком В.В., керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника.

14.08.2023 державним виконавцем Ніжніком В.В., керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника.

Позивач, не погоджуючись з постановами відповідача від 06.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61485285, від 11.08.2023 про перевірку матеріалів виконавчого провадження №61485285, від 21.09.2023 про відкриття виконавчого провадження №72840837, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VII від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами частини 3 статті 74 Закону № 1404-VII, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Наведені вище норми кореспондуються і з підзаконним нормативно-правовим актом, а саме, з положеннями розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, що має назву «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження».

Зокрема, згідно з вимогами пункту 2 цього розділу, посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому та шостому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до № 1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією № 512/5.

Пунктом 1 розділу ХІІ даної Інструкції встановлено, що перевірити законність виконавчого провадження мають право:

- начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

- начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Абзацом другим пункту 2 розділу ХІІ передбачено, що посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження.

Відтак, перевірка законності виконавчого провадження може бути проведена з окремих самостійних підстав:

- за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби;

- з власної ініціативи;

- за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника);

- за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Отже, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки законності виконавчого провадження за власною ініціативою, скасування певних документів у межах виконавчого провадження та визначення особи, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІ Інструкції № 512/5, про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

За результатами проведеної перевірки виконавчого провадження ВП №61485285, в.о. начальника Подільського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Кравцова О.С. дійшла висновку про те, що державним викновцем не вчинено у повному обсязі виконавчі дії у рамках виконавчого провадження №61485285 щодо встнаовлення наявних коштів та інших цінностей боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах з метою подальшого звернення стягнення на них.

У зв`язку з чим в.о. начальника Подільського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) 11.08.2023 винесено постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження ВП №61485285.

Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» відновлення виконавчого провадження здійснюється у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

У зв`язку з чим, 14.08.2023 державним виконавцем Ніжніком В.В., на підставі постанови про перевірку винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 61485285, якою встановлено, що постановою про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 61485285 від 11.08.2023 скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 61485285 від 25.09.2020.

Суд звертає увагу, що в.о. начальника Подільського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) наділений повноваженнями здійснювати перевірку матеріалів виконавчого провадження відповідно до вимог ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" та положень розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012.

А тому постанова відповідача від 11.08.2023 є правомірною та такою, що винесена у межах Закону України "Про виконавче провадження".

Суд звертає увагу, що у разі скасування постанови про повернення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає відновленню та продовжується у межах попереднього виконавчого провадження, що й здійснювалося відповідачем у межах виконавчого провадження №61485285.

Позивач у позові стверджую, що ним виконано повністю зобов`язання у межах ВП 61485285 та сплачено штраф у розмірі 20400 грн.

Однак, дане твердження позивача, суд не приймає до уваги, оскільки відносно позивача, окрім спірного виконавчого провадження, існує декілька виконавчих проваджень (59342617, 61822469, 61822643, 61733887, 60305520) та позивачем не надано жодних доказів сплати штрафу на виконання постанови Печерського районного суду міста Києва від 11.11.2019 №757/48378/19-п, яка перебуває на виконанні у межах ВП 61485285.

Отже, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 11.08.2023 про перевірку матеріалів виконавчого провадження відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2020 ВП61485285, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом № 1404-VIII, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та визначено як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII).

Так, відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями пункту 1 частини другої цієї ж статті Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Отже, постанова Печерського районного суду м.Києва №757/48387/19-п від 11.11.2019 є виконавчим документом відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII.

Частинами першою та другою статті 12 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як передбачено у частині четвертій статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

Згідно із частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи, суд дійшов висновку, що державний виконавець у визначений частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII строк приймає до примусового виконання виконавчий документ (відкриває виконавче провадження), який набрав законної сили.

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять доказів оскарження постанови №757/48387/19-п від 11.11.2019, а судом таких не встановлено.

З наведеного вбачається, що у відповідача не було жодних підстав не відкривати виконавче провадження №61485285, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 у цій не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №72840387 від 21.09.2023 на підставі постанови Печерського районного суду м.Києва №757/48387/19-п від 11.11.2019, суд зазначає наступне.

З матеріалів виконавчого провадження ВП№72840387 вбачається, що постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ніжніком Владиславом Валерійовичем від 30.11.2023 повернуто виконавчий документ, постанову № 757/48387/19-п, видану 11.11.2019, стягувачу на підставі п.5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, виконавче провадження №72840387 є закінченим та не створює для позивача жодних юридичних наслідків, а тому позовна вимога ОСОБА_1 у цій частині не підлягає задоволенню також.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Лисенко В.І.