Справа № 641/6949/24
Суддя: Зелінська І. В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/12/2025 Справа № 641/6949/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Харченко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Франковського Є. В. звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3138536 від 26.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.09.2024 року інспектором УПП 1 взводу 8 роти 1 батальйону УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кушніром С. В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. Вказав, що у поліцейського були відсутні будь-які підстави і докази правомірної зупинки автомобіля, оскільки така зупинка здійснюється за наявності підстав, визначених законодавством, а працівники поліції мали керуватись Законом України «Про національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух» та іншими нормативно-правовими документами, що передбачають їх діяльність. Зазначив, що поліцейським бкло проігноровано прохання позивача надати пояснення до постанови. Послався на відсутність в оскаржуваній постанові будь-яких посилань на відеозапис або прилад, на який проводилася фіксація події, та не повідомлення поліцейським про здійснення відео чи фото фіксації.

Провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В подальшому задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Франковського Є. В. та замінено неналежного відповідача інспектора УПП в Одеській області Кушніра С. В. на належного ДПП.

Представником УПП в Одеській області ДПП подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Зауважив, що транспортний засіб позивача був зупинений на території блокпоста, що відповідає вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку встановлення особливого режиму вїзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затверджений постановою КМУ від 29.12.2021 року № 1456. Вказав, що в оскаржуваній постанові вказано відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, позивачу було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Представником ДПП також надано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що 26.09.2024 року під час виконання службових обов?язків інспектором на блокпості за адресою: Одеська область, траса МI4, 21 км, було виявлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 1848 LS, номерний знак НОМЕР_1 , у якого було встановлено 4 додаткові світлові прилади, що не передбачено вимогами конструкції транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 31.4.3. а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке

передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Факт наявності на вказаному транспортному засобі додатково встановлених 4 зовнішніх світлових приладів підтверджується фото файлом та відеозаписом. Вказав на законність підстав зупинки транспортного засобу, на роз`яснення прав позивачу. Звернув увагу суду, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, у відповідності до ст. 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, а саме у блоці п?ятому оскаржуваної постанови, в фабулі постанови вказано портативний відеореєстратор «ПВР471465». Також зазначив, що вказаний портативний відеореєстратор поліцейських мав низький рівень заряду (1%), та після розряджання вимкнувся. Вказав, що під час проходження обов`язкового технічного контролю 12.10.2023 року на транспортному засобі MERCEDES-BENZ 1848 LS, номерний знак НОМЕР_1 , вбачається 2 фари дальнього світла (2 основні знизу та 0 додаткових), тобто додатково встановлених світлових приладів дальнього світла не було встановлено. Однак 26.09.2024 року на місці зупинки транспортного засобу позивача, поліцейським було виявлено саме 4 додаткових зовнішніх світлових приладів дальнього світла, що були встановлені зверху кабіни. Всього на момент зупинки транспортного засобу поліцейським було виявлено 6 зовнішніх світлових приладів дальнього світла (2 знизу, 4 вгорі кабіни), що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010. Крім того, зазначив, що вказаний транспортний засіб позивача, 08.10.2024 року (після дати винесення оскаржуваної постанови) пройшов черговий технічний огляд транспортного засобу MERCEDES-BENZ 1848 LS, номерний знак НОМЕР_2 , та отримав протокол перевірки технічного огляду транспортного засобу №3-24. Транспортний засіб позивача при перевірці технічного стану, станом на 08.10.2024 року (після дати винесення оскаржуваної постанови) мав 2 основні фари дальнього світла, та 2 додатково встановлених світлових приладів дальнього світла, всього було встановлено - 4 (2 основні фари дальнього світла + 2 додаткові, зверху кабіни), що відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010. Вказав, що поліцейський на місці зупинки, здійснюючи контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виявив невідповідність транспортного засобу позивача вимогам ДСТУ 3649:2010, за допомогою методів контролю, визначених п. 7.1.2 ДСТУ 3649:2010. Відповідність вимогам п.п. 6.1.1-6.1.5, 6.1.6.1-6.1.6.3, 6.1.7.1-6.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряються візуально. Відтак поліцейським було правильно кваліфіковано дії позивача за ч. 1 ст.121 КУпАП.

Представником позивача адвокатом Франковським Є. В. до суду було подано до суду відповідь на відзив у якому останній просив суд задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що співробітниками поліції порушено норми закону щодо безпосереднього зупинення транспортного засобу, яким керував позивач. Крім того, посилався, що в оскаржуваній постанові в п. 7 «до постанови додаються» відсутнє посилання на будь-який відеозапис або прилад на який проводилася фіксація події, а зазначення в п. 5 постанови, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, посилання на пристрій відео фіксації ПВР471465, відноситься до суті адміністративного правопорушення, а тому не може бути доказом фото чи відео фіксації. А надане відповідачем фото не доводить факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, представником позивача подано до суду заяву, згідно якої останній підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, також просив здійснювати розгляд справи без його участі та участі позивача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить наступного висновку.

Судом, встановлено, що 26.09.2024 року інспектором УПП 1 взводу 8 роти 1 батальйону УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кушніром С. В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3138536, відповідно до якої, водій ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES-BENZ 1848 LS, номерний знак НОМЕР_1 , на якому встановлено додаткові світлові прилади, а саме фари дальнього світла у кількості 4 штуки без відповідного дозволу, чим порушив вимогу ДСТУ 3649:2010 та п. 31.4.3 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений, порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.31.4.3. «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року №630 затверджений національний стандарт України з набранням чинності з 1 липня 2011 р. ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання (далі - ДСТУ 3649:2010). У розділі 6 ДСТУ 3649:2010 закріплені вимоги щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів, зокрема, вимоги до зовнішніх світлових приладів.

Відповідно до п. 6.1.1 Розділу 6 ДСТУ 3649:2010 Не дозволено змінювати розташування ПЗС, їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини 1 статті 121 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що відповідає ст.258 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КАС України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, розглянута уповноваженою особою безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає ст. 258 КУпАП.

Як встановлено з матеріалів справи місцем встановлення адміністративного правопорушення є блокпост.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в України продовжувався відповідними Указами Президента, внаслідок чого він діяв станом на день винесення оскаржуваної постанови та триває і на даний час.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному КМ України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (далі Порядок №1455) визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно з п.2, 3 Порядку №1455 правовою основою встановлення та здійснення заходів особливого режиму є Конституція України, Закон України "Про правовий режим воєнного стану, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях".

Під терміном блокпост мається на увазі посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

За приписами п.10 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду включають перевірку на блокпостах: документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо).

Відповідно до пп.1 п.20 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу ; документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Пунктом 3 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1456 (далі Порядок №1456), передбачено, що правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України "Про основи національного спротиву", "Про правовий режим воєнного стану", "Про оборону України", Про національну безпеку України", "Про Національну поліцію", "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України", та інші нормативно-правові акти.

Згідно з п.5 Порядку №1456 право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Положеннями п.10 Порядку №1456 передбачено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Таким чином, доводи позивача про незаконність зупинки транспортного засобу неспроможні.

У своєму позові позивач зазначає про відсутність доказів, що підтверджують факт його неправомірних дій.

Надаючи правову оцінку викладеним сторонами доводам та наданим доказами, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1)фото-і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2)технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3)безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4)спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови, така не містить жодних посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких інспектор дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, зокрема у цій же постанові графа 7 «до постанови додаються…» не заповнена.

У разі відсутності в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

Отже, наданий стороною відповідача фото матеріал на якому зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ 1848 LS, номерний знак НОМЕР_1 , з додатково встановленими 4 зовнішніми світловими приладами не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та не приймається судом до уваги, оскільки відомості про вказаний доказ та посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здобуто такий доказ, відсутні в оскаржуваній постанові, крім іншого і у п. 7.

Судом також не приймаються до уваги доводи сторони позивача про відсутність у оскаржуваній постанові від 26.09.2024 року відомостей про посилання на будь-який відеозапис або прилад на який проводилася фіксація події, та вважає їх такими, що спростовуються матеріалами справи.

Посилання сторони позивача на відсутність у постанові відеозапису, як доказу вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставним і не може братись судом до уваги, оскільки приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапису в постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Чинним законодавством не визначено вимог до пункту постанови у якому мають бути зазначені відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис порушення, а встановлено лише імперативний обов`язок відповідача зазначити у постанові технічний засіб а оскільки відомості про технічний засіб, яким велась відеофіксація, зазначені у п. 5 оскаржуваної постанови, суд вважає, що відповідачем було виконано обов`язок щодо зазначення технічного засобу.

Так, з наданого стороною відповідача відеозапису вбачається, що зверху на кабіні транспортного засобу знаходяться додаткові ПЗС. Крім того, під час спілкування позивача з поліцейськими останній вказаного факту не заперечує, а навпаки говорить, що встановленими такі світлові прилади можуть бути, але вони не ввімкнені.

Згідно протоколу перевірки технічного стану ТЗ № 00795-14159-23 від 12.10.2023 року, складеного ПП «ТЕХОГЛЯД 2017» (суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю) на вищевказаному транспортному засобі не було встановлено додаткових зовнішніх світлових приладів дальнього світла (зверху кабіни). Під час проходження обов`язкового технічного контролю на транспортному засобі MERCEDES-BENZ 1848 LS, номерний знак НОМЕР_1 , вбачаються дві фари дальнього світла знизу.

Отже з наданих відповідачем доказів вбачається наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Суд також наголошує, що через неправильне розташування і кількість зовнішніх світлових приладів, що не відповідає вимогам ДСТУ, відбувається засліплення водіями вантажних автомобілів інших учасників дорожнього руху, які рухаються у зустрічному напрямку, що створює небезпеку для учасників дорожнього руху.

Враховуючи наведені обставини справи, суд прийшов до висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 241-246, 271,286 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місце знаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області, , місце знаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя І.В.Зелінська