Справа № 580/3524/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3524/23 Суддя (судді) першої інстанції: Руденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Карпушова О.В.

Мєзєнцев Є.І.

за участі:

секретар с/з Кващук Т.А.

позивач ОСОБА_1

пр-к відповідача Щепанський А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України та Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ РСЦ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України та Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ РСЦ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» та Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України щодо оформлення позивачу розрахунку вислуги років та усіх необхідних документів, подання про призначення пенсії та направлення їх до органу, що призначає пенсії за місцем проживання позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області;

- зобов`язати Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України та державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» оформити розрахунок вислуги років для призначення позивачу пенсії, у відповідності до абзацу 2 пункту «а» частини 3 Порядку №393, врахувавши один місяць перебування під вартою за три місяці служби станом по 30 вересня 2011 року, подання про призначення пенсії та направити усі необхідні документи до органу, що призначає пенсії за місцем проживання позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у відповідності до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС від 17.09.2018 №760 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.10.2018 за №1152/32604).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу у оформленні розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 .

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу оформити розрахунок вислуги років для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до абзацу 2 пункту «а» частини 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб від 17.07.1992 № 393, врахувавши один місяць перебування ОСОБА_1 під вартою за три місяці служби станом по 30 вересня 2011 року.

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту пенсійних питань та соціального захисту оформити подання про призначення пенсії ОСОБА_1 та направити усі необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у відповідності до Інструкція про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.09.2018 №760.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - МВС України, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовну у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 29 квітня 2024 року.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Разом з тим, рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2024 № 2448/0/15-24 ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до ч. 9 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ у разі, коли суддя-доповідач із складу колегії суддів у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкоджати розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно п. 3.3.3 Засад використання автоматизованої системи у Шостому апеляційному адміністративному суді у випадках, передбачених п. б) п. 3.3.1, передача справи до уповноваженого структурного підрозділу апарату суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу здійснюється за актом прийому-передачі відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

У разі, якщо залишок нерозглянутих справ, що передаються до уповноваженого структурного підрозділу апарату суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу з підстав, передбачених пп. б), г), д) п. 3.3.1, перевищує 5 справ, повторний автоматизований розподіл здійснюється виключно на підставі відповідного рішення зборів суддів.

Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді Губської Л.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2024 року, справа 580/3524/23 передана судді-доповідачу - Грибан І.О. До складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Карпушова О.В. та Мєзєнцев Є.І.

10 вересня 2024 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року справу прийнято до провадження та на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року призначено апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року до розгляду в судовому засіданні на 10 березня 2025 року.

В судовому засіданні 10 березня 2025 року за клопотанням сторін здійснено заміну відповідача державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» на належного відповідача Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ РСЦ).

Також, протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року оголошено перерву у розгляді даної справи до 24 березня 2025 року для надання додаткових доказів по справі №580/3524/23.

Наразі, на виконання вимог протокольної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року сторонами по справі надіслано на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду додаткові докази по справі №580/3524/23.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Позивач у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ РСЦ) - відповідач 2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не з`явилися та явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1992 по 23.12.2008.

Наказом УМВС України в Черкаській області від 23.12.2008 № 268 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п.п.62, 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішній справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України РСР від 29.07.1991 № 114. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає: 16 років 02 місяці 22 дні; у пільговому обчисленні - 16 років 07 місяців 22 дні.

Наказ від 23.12.2008 № 268 відповідачем не скасовувався та позивачем не оскаржувався.

Відповідно до вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2017 у справі № 694/2216/14-к позивача визнано невинним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (а. с. 35-70).

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.04.2019 вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2017 залишено без змін (а. с. 71-90).

Ухвалою Верховного Суду від 13.05.2020 вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2017 та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03.04.2019 залишено без змін (а. с. 91-104).

З довідки Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20.08.2020 №№ 694/2216/14/4011/2020/1/702/1/17, 694/2216/14/4012/2020/1/702/1/17 вбачається, що позивач за час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи №694/2216/14-к перебував під вартою в ІТТ Придніпровського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області та СІЗО в арештному домі ДДУ ПВП в Черкаській області в такі періоди: з 02.10.2008 по 10.10.2008 (09 днів); з 10.11.2008 по 24.11.2008 (15 днів); з 28.07.2009 по 21.04.2010 (08 місяців 25 днів); з 07.09.2010 по 03.06.2011 (08 місяців 28 днів) (а. с. 105-108).

Відповідно до довідки Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 27.09.2022 № 6/3559/ВС підтверджується перебування позивача під вартою в періоди з 28.07.2009 по 21.04.2010 та з 07.09.2010 по 03.06.2011 (а. с. 109), всього 1 рік 6 місяців 17 днів.

Позивач звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» із заявою від 03.10.2022, в якій просив підготувати та направити до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України заяву позивача та всі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ для подальшого її скерування до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. До заяви додав, зокрема, грошовий атестат, довідку про розмір грошового забезпечення на день призначення пенсії та інші документи, необхідні для призначення пенсії, окрім розрахунку вислуги років (а. с. 23-28).

Листом від 02.11.2022 № 33/44/1-Ч-1088/08-1413 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» повідомила позивача про те, що відповідно до п. 3 Інструкції № 760 підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної Гвардії України, обчислюють вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію, оформляють розрахунок вислуги років для призначення пенсії (далі розрахунок вислуги років). У зв`язку з припиненням у січні 2022 року діяльності Ліквідаційної комісії З МВС України в Черкаській області, документи для оформлення розрахунку вислуги років на пенсію направлено до МВС України. При надходженні розрахунку вислуги років на пенсію буде розглянуто питання щодо направлення документів для призначення пенсії за вислугу років до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішній справ України (а. с. 31).

Разом з тим, Департамент персоналу МВС України листом від 21.11.2022 № 41532/22 повідомив Департамент пенсійних питань та соціального захисту, що опрацювавши документи для призначення пенсії ОСОБА_1 , надіслані листом ДУ «ТМО» від 05.10.2022 № 33/44/1-1884, та враховуючи, що позивач на день звільнення не набув права на призначення пенсії на умовах Закону, підстави для оформлення його розрахунку вислуги років у Департаменті персоналу МВС відсутні. Крім того, Департамент персоналу МВС не є правонаступником ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області (а. с. 32).

Листом від 30.11.2022 № 36942/49-2022 Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України повернув Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» документи щодо позивача (а. с. 30).

Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» листом від 03.01.2023 № 33/44/1-11 (в доповнення до листа від 02.11.2022 №33/44/1-Ч-1088/08-1413) повідомила позивача про повернення документів Департаментом пенсійних питань та соціального захисту МВС України (а. с. 29).

Крім того, листом від 22.02.2023 № 33/44/1-387 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» повідомила позивача, що, згідно листа МВС України від 21.11.2022 № 41532/22, на день звільнення (23.12.2008) позивач не набув права на призначення пенсії на умовах Закону №2262, підстави для оформлення розрахунку вислуги років у Департаменті персоналу МВС відсутні. Отже, для оформлення та направлення до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років у сектора немає підстав (а. с. 33-34).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, покликаючись на приписи ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , виходив з того, що громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою зараховується до стажу роботи у потрійному розмірі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Стаття 1 зазначеного Закону передбачає, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно п. б) ст. 11 Закону №2262-Х11 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Закону №2262-Х11 передбачає умови пенсійного забезпечення, а саме: військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону №2262 особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, частина 2 вказаної статті передбачає, що на підставах, установлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначаються також пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, позбавленим військових або спеціальних звань (у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці), а також звільненим зі служби у зв`язку із засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, та членам їх сімей.

Стаття 51 передбачає, що особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, поновленим у військовому (спеціальному) званні, крім осіб, звільнених зі служби у зв`язку із засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, пенсії призначаються на умовах і за нормами, встановленими цим Законом, якщо вони на день позбавлення військового (спеціального) звання мали право на пенсію за вислугу років або по інвалідності (статті 12, 18-20).

Таким чином, за змістом вказаних приписів не може бути призначена пенсія відповідно до Закону №2262-Х11 лише особам, які мають право на пенсію за цим Законом, позбавленим військових або спеціальних звань (у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці), а також звільненим зі служби у зв`язку із засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, та членам їх сімей.

Вказаним особам пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

При цьому, стаття 17 Закону № 2262-ХІІ визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Так, відповідно до пунктів «б», «д» частини першої зазначеної статті особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за цим Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Порядок № 393).

Абзацом першим пункту 1 зазначеного Порядку визначено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б», «д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до абз. 2 п. «а» п. 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих.

Частиною першою статтею 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР (далі Закон № 266/94-ВР) встановлено, що, зокрема, термін перебування під вартою зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу.

Відповідно до ст. 15 Закону № 266/94-ВР поновлення службових, пенсійних, житлових, інших особистих і майнових прав та відшкодування іншої шкоди, завданої, зокрема, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, провадиться за правилами, встановленими цим Законом.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ зараховується на пільгових умовах до вислуги років один місяць служби за три місяці за час перебування під вартою, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності.

Законодавець чітко визначив умови зарахування на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час перебування під вартою, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності.

Отже, Постановою №393 визначено порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби в органах внутрішніх справ, поліції для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження такої служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1992 по 23.12.2008.

Разом з тим, наказом УМВС України в Черкаській області від 23.12.2008 № 268 о/с «По особовому складу» був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п.п. 62, 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішній справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України РСР від 29.07.1991 № 114.

При цьому, вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає: 16 років 02 місяці 22 дні; у пільговому обчисленні - 16 років 07 місяців 22 дні.

Отже, колегія суддів зазначає, що на день звільнення зі служби позивач не мав необхідних 20 років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Щодо зарахування одного місяця перебування ОСОБА_1 під вартою за три місяці служби станом по 30 вересня 2011 року, колегія суддів зазначає, що періоди перебування під вартою, на які вказує позивач (з 28.07.2009 по 21.04.2010; з 07.09.2010 по 03.06.2011) мали місце вже після звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що звільнення позивача та притягнення його до кримінальної відповідальності мали різні підстави. Після набрання законної сили виправдувальним вироком, позивач питання поновлення на службі не вирішував.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що оскільки наказ УМВС України в Черкаській області від 23.12.2008 №268 о/с про звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, є чинним, тому зазначені періоди перебування позивача під вартою не можуть бути враховані до стажу служби та при оформленні розрахунку вислуги років для призначення пенсії.

Вказаний період перебування позивача під вартою може бути врахований у потрійному розмірі лише при визначенні загального трудового стажу.

Таким чином, приймаючи рішення про повернення матеріалів без реалізації відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

(повний текст постанови складено 01.04.2025р.)