Справа № 380/3887/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3887/24 пров. № А/857/16989/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року, ухвалене суддею Москаль Р.М. у м.Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 380/3887/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив:

-визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 05.05.2023р. № 13697/03-16 щодо призначення дострокової пенсії та зарахування періодів роботи з 24.07.1980 по 08.10.1980, з 18.04.1984 по 20.05.1989, з 13.08.1990 по 20.10.1999, з 01.11.1999 по 31.12.2003 та вислуги років за час військової служби до страхового стажу;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.09.2023 за № 86 щодо призначення дострокової пенсії та зарахування періодів роботи з 24.07.1980 по 08.10.1980, з 18.04.1984 по 20.05.1989, з 13.08.1990 по 20.10.1999, з 01.11.1999 по 31.12.2003 та вислуги років за час військової служби до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити виплату дострокової пенсії за віком з часу звернення про її призначення, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 24.07.1980 по 08.10.1980, з 18.04.1984 по 20.05.1989, з 13.08.1990 по 20.10.1999, з 01.11.1999 по 31.12.2003 та вислугу років за час військової служби.

Позивачем 04.04.2024 заявлено клопотання про розгляд справи без врахування стажу роботи у ТОВ «Родон» у період із 01.11.1999 по 31.12.2003.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач та Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що в силу вимог ч. 4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до підрозділу ПФУ із заявою від 26.04.2023 про призначення дострокової пенсії за віком, до заяви додав такі документи: - військовий квиток серії НОМЕР_1 ; трудову книжку серії НОМЕР_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ; картку платника податків НОМЕР_4 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 442; посвідчення УБД серії НОМЕР_5 ; витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_6 від 22.09.2022 № 265; довідку про участь особи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 04.07.2023 № 763/д; довідку про підтвердження періоду проходження військової служби від 06.11.2023 № 8381.

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 щодо спірних періодів (а.с. 56-58):

- з 24.07.1980 по 08.10.1980 працював електромонтером з ремонту електрообладнання заводу «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна (наказ № 8 від 28.07.1980 та наказ № 5 від 23.10.1980);

- з 1980 по 19.11.1982 проходив строкову військову службу в радянській армії (точна дата початку в трудовій книжці не вказана; довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.11.2023 №8381 підтверджується час початку строкової служби згідно даних військового обліку - 01.12.1980 р.);

- з 18.04.1984 по 20.05.1989 працював дизелістом (мотористом) бурових установок III розряду Антипаютінської партії глибокого буріння Тазівської нафтогазорозвідувальної експедиції - район крайньої півночі (наказ № 40 від 19.04.1984 та наказ № 57-к від 16.05.1989);

- з 13.08.1990 по 20.10.1999 працював у виробничому кооперативі «Маркет» станочником IV розряду столярного цеху (наказ № 37 від 13.08.1990 та наказ № 107 від 20.10.1999).

Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_1 проходив службу у зв`язку із мобілізацією з 09.07.2015 по 28.06.2019 та на підставі контракту з 03.09.2019 по 22.09.2022 (а.с.59).

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві за результатами розгляду заяви прийняло рішення від 04.05.2023 № 86 (а.с. 64) про відмову у призначенні дострокової пенсії ОСОБА_1 за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (не менше 25 років страхового стаду після досягнення 55 років); страховий стаж обчислено в розмірі 11 років 07 місяців 10 днів. До страхового стажу орган ПФУ не зарахував такі періоди: 24.07.1980 по 08.10.1980, з 18.04.1984 по 20.05.1989, оскільки печатка не проглядається; період з 13.08.1990 по 20.10.1999 - дата та наказ на звільнення дописані іншими чорнилами; з 01.11.1999 по 31.12.2003 - відсутній запис про звільнення; військовий квиток - відсутня дата початку військової служби. 15.09.2023 ГУ ПФУ у Сумській області прийняло аналогічне за змістом рішення №86 про відмову у призначенні дострокової пенсії ОСОБА_1 за віком на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 66).

Позивач, вважаючи рішення пенсійного органу протиправними, звернувся до суду за захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду справи, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-VI періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-VI передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону №1058-VI зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), а саме абзацу 6 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації:

- документи про проходження військової служби (служби);

- довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;

- посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.90 КАС України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, та не заперечується сторонами, що на час звернення до відповідача із заявою позивач досягнув віку, який за умови наявності страхового стажу 25 років дає право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI.

Зі змісту спірнх рішень Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 05.05.2023 № 13697/03-16 та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.09.2023 за № 86 вбачається, що пенсійними органами згідно поданих позивачем документів, обрахований страховий стаж для визначення права на пенсію становить 11 років 07 місяців 10 днів. Вік позивача на час звернення 61 рік 06 місяців 22 дні.

Пенсійними органами не зараховано:

- період роботи на заводі «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна з 24.07.1980 по 08.10.1980, оскільки запис про звільнення завірений печаткою, яка не читається;

- період роботи дизелістом (мотористом) бурових установок III розряду Антипаютінської партії глибокого буріння Тазівської нафтогазорозвідувальної експедиції з 18.04.1984 по 20.05.1989, оскільки запис про звільнення завірений печаткою, яка не читається;

- період роботи у виробничому кооперативі «Маркет» з 13.08.1990 по 20.10.1999, оскільки дата та наказ на звільнення дописані іншими чорнилами;

- період проходження строкової військової служби з 1980 по 19.11.1982 згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня дата початку військової служби;

- не зарахував період роботи у ТОВ «Родон» з 01.11.1999 по 31.12.2003, оскільки відсутній запис про звільнення (цей період позивачем не оспорюється);

- згідно довідки про розрахунок стажу форми РС-право не зарахував період проходження військової служби за контрактом за період із 09.07.2015 по 31.05.2016.

Так, в розумінні ст.1 Закону №1058-IVпід поняттям «пенсія» розуміється щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

На позивача розповсюджується положення п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Матеріали справи свідчать, що відмова ГУПФУ ґрунтується на відсутності у позивача страхового необхідного стажу.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Щодо відмови зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи на заводі «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна з 24.07.1980 по 08.10.1980 (запис № 2, 3) та періоду роботи у Антипаютінській партії глибокого буріння Тазівської нафтогазорозвідувальної експедиції з 18.04.1984 по 20.05.1989 (запис № 9-14) та періоду роботи у виробничому кооперативі «Маркет» з 13.08.1990 по 20.10.1999 (запис № 17, 18), судом враховано, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (чинною на момент внесення записів за спірні періоди до трудової книжки позивача), записи в трудовій книжці вносяться адміністрацією підприємства, а не працівником. При вирішенні цього питання суд на підставі частини 5 статті 242 КАС України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.09.2021 у справі № 300/860/17 «[…] За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже й не може впливати на її особисті права. Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист у частині призначення пенсії за віком. […]». Враховуючи зазначені висновки, суд зазначає, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до його страхового стажу цих періодів, територіальні управління пенсійного органу діяли протиправно, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні певного періоду роботи до страхового стажу. Тому, суд відхиляє аргументи відповідача у зв`язку із їх помилковістю, а спірні періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо неврахування періоду проходження строкової військової служби з 1980 по 19.11.1982 до страхового стажу позивача у зв`язку із відсутністю дати початку військової служби, суд зазначає, що у військовому квитку та трудовій книжці позивача точна дата початку проходження служби дійсно не вказана (грудень 1980 року). Проте позивач надав пенсійному органу уточнюючу довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.11.2023 № 8381 (а.с. 68), якою підтверджується час початку строкової військової служби згідно даних військового обліку - 01.12.1980 рік. Крім того, у військовому квитку позивача чітко видно дату прийняття військової присяги 14.12.1980 (п. 19 військового квитка (а.с. 60 зворот)). Тому суд першої інстанції правильно виснував, що позивач додатково наданиими документами підтвердив дату початку проходження строкової військової служби, відтак відмова у зарахуванні цього періоду до страхового стажу позивача є неправомірною.

Слід зазначити, що відмова пенсійних органів зарахувати період роботи у ТОВ «Родон» з 01.11.1999 по 31.12.2003 не оспорюється позивачем у зв`язку із відсутністю відповідних підтверджуючих документів.

Оцінюючи питання правомірності/протиправності неврахування періоду проходження військової служби за контрактом із 09.07.2015 по 31.05.2016, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

На підтвердження періоду проходження військової служби у зв`язку із мобілізацією з 09.07.2015 по 28.06.2019 та на підставі контракту з 03.09.2019 по 22.09.2022 ОСОБА_1 надав копію військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с. 59-63), а також уточнюючу довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.11.2023 № 8381 (а.с. 68). При цьому, відповідно до довідки про розрахунок стажу форми РС-право (а.с. 116), пенсійних орган зарахував період проходження служби із 01.06.2016 по 01.07.2019 та із 03.09.2019 по 22.09.2022, але не зарахував період проходження військової служби за контрактом за період із 09.07.2015 по 31.05.2016. Пенсійним органом не надано роз`яснень з приводу зарахування лише частини строку проходження військової служби.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону № 2232-XII передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), зокрема, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції констатовано, що позивач відповідно до вимог абзацу 6 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 надав всі необхідні документи для призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-ІV, а саме військовий квиток серії НОМЕР_1 , посвідчення УБД серії НОМЕР_7 ; - витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_6 від 22.09.2022 № 265; - довідку про участь особи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 04.07.2023 № 763/д; - довідку про підтвердження періоду проходження військової служби від 06.11.2023 № 8381. Отже, відмова врахувати період проходження військової служби з 09.07.2015 по 31.05.2016 до страхового стажу позивача є очевидно протиправною.

Заперечуючи проти позовних вимог, пенсійний орган посилається на те, що ним обґрунтовано не прийнято до уваги спірні періоди. Однак записи трудової книжки виконано у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписами та печаткою роботодавця.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Слід також зазначити, що певні недоліки в заповненні трудової книжки позивача не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачу у зарахуванні всіх періодів роботи до його загального страхового стажу, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2019 року (справа № 593/1452/16-а), від 21 лютого 2018 року (справа № 687/975/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що позивач на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідав умовам, визначеним у пункті 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-ІV:

- досяг 55 віку (станом на 26.04.2023 досяг 61 року);

- з урахуванням зарахування спірних періодів (з 24.07.1980 по 08.10.1980 - 02 місяці 14 днів; з 18.04.1984 по 20.05.1989 05 років 1 місяць 02 дні; з 13.08.1990 по 20.10.1999 09 років 02 місяці 07 днів; з 01.12.1980 по 19.11.1982 1 рік 11 місяців 19 днів; з 09.05.2015 по 31.05.2016 10 місяців 22 дні) до страхового стажу визначеного пенсійним органом 11 років 07 місяців 14 днів, страховий стаж позивача становитиме 28 років 11 місяців 14 днів, тобто достатній для призначення позивачу дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-ІV.

Суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції про протиправність рішень ГУ ПФУ у м. Києві № 86 від 04.05.2023 та ГУ ПФУ у Сумській області №86 від 15.09.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-ІV, так як відповідачі протиправно не зарахували спірні періоди до страхового стажу, що дає право на призначення такої пенсії.

Оскільки позивач вперше звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком 26.04.2023, відповідно до статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком підлягає призначенню з дати звернення із цією заявою. Суд виснував, що для ефективного відновлення прав позивача обов`язок щодо призначення позивачу дострокової пенсії за віком слід покласти на територіальний орган ПФУ за місцем проживання заявника (в розпорядженні якого є пенсійна справа на паперових носіях), тобто ГУ ПФУ у Львівській області.

Слід зазначити, що обраний судом спосіб захисту відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки адміністративний суд у такий спосіб не підміняє інший орган державної влади, зокрема, шляхом обрахунку кількості років з урахуванням спірного періоду чи розміру призначення пенсії, а вказує на визначення відповідачу зобов`язання вчинити кореспондуючі праву на пенсійне забезпечення позивача дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом першої інстанції були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі № 380/3887/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний