Справа № 160/34181/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
26.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року, періоду роботи в КСП ім. Свердлова з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року та періоду служби в органах внутрішніх справ з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та здійснити розрахунок пенсі за віком.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням йому було відмовлено зарахувати до страхового стажу періоди навчання з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року, період роботи з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року та період проходження служби в органах внутрішніх справ з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року. Позивач зауважив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, що неодноразова підтверджував Верховний Суд. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
30.12.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
06.01.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу не враховано: період навчання в Жовтоводській автошколі з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року згідно запису в трудовій книжці, оскільки відсутнє рішення про присвоєння кваліфікації; період роботи у колгоспі ім. Свердлова з 01.07.1981 року по 30.10.1982 року згідно архівної довідки №851 від 28.08.2024 року, виданої Комунальною установою «П`ятихатський трудовий архів», оскільки в архівній довідці зазначено по батькові « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 » не відповідає по батькові « ОСОБА_4 » згідно паспортних даних; період служби в органах внутрішніх справ з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року, оскільки запис про початок роботи здійснений до заведення трудової книжки «18.02.1999», у зв`язку з чим прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. На підставі зазначеного відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
29.01.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-2 також зазначив, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу не враховано: період навчання в Жовтоводській автошколі з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року згідно запису в трудовій книжці, оскільки відсутнє рішення про присвоєння кваліфікації; період роботи у колгоспі ім. Свердлова з 01.07.1981 року по 30.10.1982 року згідно архівної довідки №851 від 28.08.2024 року, виданої Комунальною установою «П`ятихатський трудовий архів», оскільки в архівній довідці зазначено по батькові « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 » не відповідає по батькові « ОСОБА_4 » згідно паспортних даних; період служби в органах внутрішніх справ з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року, оскільки запис про початок роботи здійснений до заведення трудової книжки «18.02.1999», у зв`язку з чим прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. На підставі зазначеного відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзиви на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
27.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також у вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу заявника не зараховано період навчання в Жовтоводській автошколі з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року згідно запису в трудовій книжці, оскільки відсутнє рішення про присвоєння кваліфікації; період роботи у колгоспі ім. Свердлова з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року згідно архівної довідки №851 від 28.08.2024 року, виданої Комунальною установою «П`ятихатський трудовий архів», оскільки в архівній довідці зазначено по батькові « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 » не відповідає по батькові « ОСОБА_4 » згідно паспортних даних; період служби в органах внутрішніх справ з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року, оскільки запис про початок роботи здійснений до заведення трудової книжки «18.02.1999».
Крім цього у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 25 років 08 місяців 16 днів, при необхідному 31 рік.
Непогоджуючись із непризначенням пенсії за віком, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Щодо періодів роботи позивача з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року та з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року, суд зазначає, що підставою для незарахування означених періодів роботи позивача слугувало наявність неточностей в оформлення трудової книжки та архівних відомостях, які зазначені в архівній довідці №851 від 28.08.2024 року.
З архівної довідки №851 від 28.08.2024 року вбачається, що позивач з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року працював в КСП ім. Свердлова.
З трудової книжки позивача вбачається, що позивач в період з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Крім цього факт проходження служби в органах внутрішніх справ підтверджується посвідченням класного спеціаліста від 10.12.1986 року, видане МВС СССР.
Крім цього в трудовій книжці позивача частково внесений запис щодо періоду роботи в КСП ім. Свердлова, а саме: з 01.01.1982 року по 20.09.1982 року.
Суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів відповідачами до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при зарахуванні періодів роботи позивача до страхового стажу.
Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не враховано позивачу до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року та з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року.
Щодо періоду навчання позивача з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110; далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.
Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).
Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за №173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).
Із змісту наведених норм видно, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.
Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач в період з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року був учнем Жовтоводської автошколи.
Суд зазначає, що навчання в автошколі не є рівноцінним навчанню у вищому навчальному закладі, перелік яких наведено в статті 28 Закону України «Про вищу освіту», а навчання в автошколі не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки період навчання в автошколі не є здобуттям вищої освіти.
Подібної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 року у справі №456/2503/16-а.
Отже, відповідачем-1 в даному випадку правомірно незараховано до трудового стажу позивача стаж період навчання в автошколі з 21.09.1981 року по 17.12.1981 року.
Таким чином позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо призначення позивачу пенсії, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Як встановлено судом, страховий стаж позивача станом на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком становив 41 рік 02 місяць 05 дні (з урахуванням періодів роботи з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року та з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року) та позивач досяг 60 років.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на той факт, що позивач набув беззаперечне право на призначення пенсії за віком суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.08.2024 року.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Керуючись ст.2, 77, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1981 року по 30.11.1982 року та з 10.01.1985 року по 30.12.1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.08.2024 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський