Справа № 380/7462/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7462/24 пров. № А/857/6427/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Шевчук С.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року (головуючої судді Крутько О.В., ухвалене у письмовому провадженні в м. Львів повний текст ухвали складено 27.01.2025) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №380/7462/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій юридичної особи держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області, якою 29.05.2020 було сформовано податкові повідомлення-рішення № 0-1303, №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0107268- 5405-1303, №0-1303; зобов`язання юридичну особу держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області скасувати неузгоджені податкові повідомлення-рішення № 0-1303, № 0-1303 №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303; зобов`язання юридичну особу держава Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області внести зміни в інтегровану картку платника податків ОСОБА_2 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які сформовані на підставі податкових повідомлень-рішень № 0-1303, № 0-1303, №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303; стягнення з держави Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на користь позивача шкоду у сумі 400 000 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 відмовлено в задоволенні позову.

23.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі №380/7462/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди за нововиявленими обставинами.

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/7462/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди та залишено таке рішення в силі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/7462/24 від 28 січня 2025 року оскільки існують суттєві обставини, які впливають на остаточне судове рішення, у зв`язку з тим, що судове засідання призначене на 28 січня 2025 року не відбулося, а тому справу №380/7462/24 повернути у суд першої інстанції для продовження розгляду по суті за участю позивача та його представників заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами. Вказує, що 07 січня 2025 року ОСОБА_3 звернувся з клопотанням та повідомив суддю О.Крутько про те, що 28 січня 2025р, о 9-30 год у судовому засіданні у справі №380/7462/24 в режимі відеоконференції з застосуванням власних технічних засобів з використанням системи «EasyCon» буде приймати участь представник В.Новицького В.Реймер, однак дане клопотання було проігноровано суддею О.Крутько, отже позивач умисно був позбавлений доступу до правосуддя з підстав не передбачених законом, позбавлений права отримати юридичну допомогу, що є порушенням ст. 22, 55, 59 Конституції України. Також посилається на постанову Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі №826/18377/14 і вказує, що суд не врахував судові рішення, які набрали законну силу, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/15916/22 від 16.05.2023, у справі №380/7461/24 від 05.12.2024, №380/5812/24 від 01.08.2024, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 380/21397/24 від 22.10.2024.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 368 КАС України, не перешкоджає судовому розгляду.

Клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції після прийняття справи № 380/7462/24 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 (суддя-доповідач: Ільчишин Н.В., судді Шевчук С.М., Ніколін В.В.) до апеляційного суду не надходило від сторін.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до даних ІКС фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є платником податків за основним місцем обліку в ГУ ДПС у Львівській області, Львівська ДПІ (Залізничний район м. Львова).

Фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується в ДПІ у м. Покров Дніпропетровської області як платник податків за неосновним місцем обліку, як власник об`єктів нежитлової нерухомості на території Дніпропетровської області.

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі ПК України) та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за платежем « 18010300».

Головним управління ДПС у Львівській області фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2019 рік сформовано податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 4951,85 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 130,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 5464,50 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 143,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 10298,63 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 271,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 6520,19 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 171,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 2312,63 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 60,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 ; № 0-1303 від 29.05.2020 на суму 2158,03 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 44,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 .

Вказані податкові повідомлення-рішення було направлено рекомендованим поштовим відправленням за № 110 на податкову адресу фізичної особи ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_5 .

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо формування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 відмовлено в задоволенні позову.

Позивач подаючи заяву за нововиявленими обставинами покликається на рішення судів, які набрали законної сили як на нововиявлені обставини, які надають підстави для перегляду прийнятого судового рішення у цій справі № 380/7462/24.

Апеляційним судом з урахуванням наявних матеріалів справи встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 380/15916/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 380/15916/22 скасовано та ухвалено постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від червня 2022 р. №0-0409.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі № 380/7041/24, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 залишено без змін, а позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ДПС у Львівській області щодо надання ОСОБА_1 неповної інформації на запит від 18.03.2024 № 44-44-24. Зобов`язано відповідача повторно розглянути запит позивача від 18.03.2024 № 44-44-24 та надати повну та вичерпну інформацію на пункти 9, 10, 11 запиту, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2024 у справі № 380/5812/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 у справі № 380/5812/24 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління ДПС України у Дніпропетровській області на виконання судового рішення у справі № 380/15916/22, яке набрало силу закону, внести зміни в інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код КДБ 18010300), який сформований підставі податкових повідомлень - рішень ППР № 0-1303 від 29 травня 2020 року на суму 10684,63 грн, ППР № 0-1303 від 29 травня 2020 року на суму 1045,44 грн, ППР № 0-1303 від 29 травня 2020 року на суму 5669,33 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС України у Дніпропетровській області надати копію інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сформовану по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код КДБ 18010300), з змінами внесеними відповідно до судового рішення у справі № 380/15916/22, а саме визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 06 червня 2022 року № 0-0409 на загальну суму 17399,42 грн сформовану відповідно до ППР № 0-1303 від 29 травня 2020 року на суму 10684,63 грн, ППР № 0-1303 від 29 травня 2020 року на суму 1045,44 грн, ППР № 0-1303 від 29 травня 2020 року на суму 5669,33 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі № 380/20557/23 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 28 липня 2023 р. № 0-0436. В задоволенні іншої вимоги про стягнення з держави Україна в особі Головного управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 шкоду у сумі 400 000,00 грн відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі № 380/20557/23 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 4000 гривень скасовано та в цій частині прийнято постанову, якою позов задоволено. Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 4000 гривень. В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року залишено без змін.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви за нововиявленими обставинами дійшов висновку, що наведені позивачем доводи не можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 2 статті 361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Аналогічне визначення нововиявленим обставинам викладене Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 9901/424/18 від 23 червня 2021 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від червня 2022 №0-0409. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 по справі №380/20557/23, щодо оскарження податкової вимоги, якою визначено ОСОБА_1 станом на 27.07.2023 податковий борг у сумі 91862,82 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки установлено, що відповідно даних інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу, ОСОБА_1 з 22.08.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області, як платник податків за основним місцем обліку та його податковою адресою є АДРЕСА_6 . Проте, податкові повідомлення-рішення від 26.10.2021 винесені Головним управлінням ДПС у Львівській області від 26.10.2021: №1-1303 на суму 1045,44 грн; №1-1303 на суму 5669,33 грн; №1-1303 на суму 10684,65 грн відповідно та від 06.09.2022 №2-1303 на суму 7119,84 грн; №2-1303 від 06.09.2022 на суму 7856,94 грн; №2-1303 на суму 14807,52 грн; №2-1303 на суму 9374,82 грн; №2-1303 на суму 3325,14 грн; №2149600-4 11-1303 на суму 3102,84 грн. направлені ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_7 .

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 по справі №380/20557/23 про те, що зазначена контролюючим органом адреса: АДРЕСА_7 , не може вважатися податковою адресою в розумінні положень статті 45 ПК України.

Оскільки податкові повідомлення-рішення, що вказані вище, надіслані податковим органом не у відповідності до вимог пункту 42.2 статті 42 ПК України, то такі рішення контролюючого органу не можуть вважатися врученими відповідачу належним чином, а податкові зобов`язання, визначені такими рішеннями, не можуть вважатися узгодженим, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили і вказані судом вище.

В подальшому також і в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №380/7041/24 колегія суддів дійшла висновку, що «направляючи ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення, згрупованими поштовими відправленнями та покликаючись на це, відповідачем не дотримано вимог статті 42 ПК України, де чітко передбачено надіслання податкового повідомлення-рішення за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Відтак, доводи апелянта про неможливість надати позивачу копії поштової квитанції, якою податкові повідомлення-рішення були направлені ОСОБА_1 , доказів отримання позивачем цих податкових повідомлень-рішень та документу, що підтверджує оплату поштового відправлення за їх надіслання, з підстав зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію 1 рік та їх ліквідації, не беруться до уваги, оскільки порядок листування платників податків та контролюючих органів врегульований статтею 42 ПК України і відповідач є розпорядником такої інформації у разі надіслання податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому цим Кодексом».

Згідно із частиною 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Колегія суддів під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції щодо розгляду заяви звертає увагу на наступне.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною 4 статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини 4 статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене частиною 4 статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.10.2020 по справі №814/435/18, даючи визначення інституту «преюдиції» та порядку його застосування під час судового розгляду.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Зокрема, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

Щодо доводів апелянта, що він звернувся з клопотанням у справі №380/7462/24 про розгляд справи в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів з використанням системи «EasyCon», однак дане клопотання було не розглянуте, колегія суддів аналізуючи вказані доводи і переглядаючи матеріали справи погоджується із відповідними доводами апелянта, оскільки ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі №380/7462/24, судове засідання призначено на 28.01.2025 о 09:30 год. ОСОБА_1 08.01.2025 подав клопотання №1 про участь в режимі відеоконференції представника ОСОБА_4 та використання власних технічних засобів Гузова А.А. особисто в залі судових засідань (том 2 а.с. 118А). Згідно частини 2 статті 195 КАС України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Як встановлено апеляційним судом вказану норму позивачем дотримано, однак судом першої інстанції не розглянуто відповідного клопотання, що є порушення процесуального законодавства.

Згідно з приписами статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Згідно з приписами Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021р.:

п.п.1, 2 підрозділу 13 Відображення в ІКП нарахованих сум податків за податковими повідомленнями-рішеннями розділу IV Облік сум нарахувань, визначених самостійно платниками та податковими органами у випадках, не пов`язаних із порушенням податкового законодавства - після внесення до інформаційної системи інформації про дату вручення податкового повідомлення-рішення облікові показники щодо нарахованих територіальним органом ДПС податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю відображаються в ІКП датою граничного строку сплати (60 календарних днів з дня вручення платнику податкового повідомлення-рішення).

Інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до інформаційної системи працівником структурного підрозділу територіального органу ДПС, яким податкове повідомлення-рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом трьох днів з дати отримання такого документа.

На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

За результатами адміністративного або судового оскарження: у разі часткового скасування сум формується нове податкове повідомлення-рішення на суму, що залишилась; у разі збільшення донарахованої суми формується податкове повідомлення-рішення на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані у підрозділі 12 цього розділу).

У разі якщо за результатами адміністративного/судового (рішення суду, прийняте по суті) оскарження нарахована сума податку у повному обсязі підтверджується та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її поновлення.

У разі якщо за результатами судового оскарження нарахована сума у повному обсязі скасовується, то в ІКП відображення облікових показників щодо поновлення такої суми не проводиться.

п.4 підрозділу 4 Відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП розділу V Перенесення до ІКП, визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи, сум грошових зобов`язань, податкових та інших платежів, єдиного внеску. Методи контролю відповідності показників результатів контрольно-перевірочної роботи даним ІКП - на підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на Вручено, судовий розгляд), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/ зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на Скасовується в судовому порядку), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Відповідно до частини 4 статті 368 КАС України суд за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи вищенаведені судові рішення, які набрали законної сили та прийняті в користь позивача, наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 щодо перегляду рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року за нововиявленими обставинами в частині його вимог, оскільки судом першої інстанції не враховані судові рішення, щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області № 0-1303, № 0-1303 №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303 від 29.05.2020 їх направлення та належного вручення позивачу у справі, тому вказані фактичні обставини та висновки судів є підставними та впливають на прийняте рішення Львівським окружним адміністративним судом від 26 червня 2024 року, з урахування статті 368 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в частині повернення справи №380/7462/24 у суд першої інстанції для продовження розгляду по суті, оскільки суд ухвалює по справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії слід задовольнити частково відповідно до вищенаведених процесуальних норм, також слід зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни в інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які сформовані на підставі податкових повідомлень-рішень № 0-1303, № 0-1303, №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303 від 29.05.2020 у зв`язку із їх скасуванням в судовому порядку даним рішенням апеляційного суду та для остаточного вирішення справи.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача внаслідок його неправомірних дій моральної шкоди у сумі 400000 грн, то апеляційний суд вважає за необхідне наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За змістом пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (далі Постанова №4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж Постанови № 4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 1173 ЦК передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, п. 86, 89; від 20.10.2011, «Антоненков та інші проти України», № 14183/02, п. 71, 22.11.2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Разом з тим, в силу статті 1173 ЦК шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача частини 2 статті 77 КАС України.

Наведений правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі № 560/798/16-а.

На обґрунтування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди позивач указує на те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому заподіяна моральна шкода у вигляді фізичних, душевних, психічних страждань, порушення нормального ритму життя, постійних судових процесів, які негативно впливають на фізичний та психологічний стан, а тому зважаючи на те, що в межах розгляду цієї справи встановлено необґрунтованість та недотримання порядку прийняття та оформлення спірних рішень, апеляційний суд дійшов висновку про те, що негативні емоції позивача внаслідок прийняття відповідачем протиправних рішень перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали йому моральної шкоди, також ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю ІІ групи, а тому апеляційний суд вважає, що сума, яку позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача в розмірі 400000 є не співмірною із завданою йому шкодою. Позивачем не доведено що саме на таку суму йому завдано шкоду, та не надано будь-якого розрахунку, відтак виходячи з меж розумності, апеляційний суд вважає, що достатнім буде стягнути за заподіяну моральну шкоду з відповідача на користь позивача суму у розмірі 4000 грн.

За приписами пункту 2 частини 4 статті 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

За наслідками провадження за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково з вищевказаних мотивів.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю ІІ групи.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 361, 368, 369 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №380/7462/24 скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №380/7462/24 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 0-1303, № 0-1303 №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303 від 29.05.2020.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни в інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які сформовані на підставі податкових повідомлень-рішень № 0-1303, № 0-1303, №0-1303, № 0-1303, № 0-1303, № 0-1303 від 29.05.2020 у зв`язку із їх скасуванням в судовому порядку.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 4000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді С.М. Шевчук

В.В. Ніколін

Повний текст постанови складено і підписано 31.03.2025