Справа № 240/23186/24
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Житомир справа № 240/23186/24

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Житомирської митниці Державної митної служби України №UА101000/2024/000377/1 від 03 жовтня 2024 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці Державної митної служби України № UА101020/2024/007562.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що до митного оформлення подано електронну митну декларацію №24UA70U9 стосовно ввезення на митну територію України товарів. Декларантом у графі 22 МД заявлено рівень митної вартості усього товару за основним методом визначення на рівні - 28500,60 доларів США. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості, відповідачем оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007562. Позивач вказує, що митному органу позивачем подані належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору купівлі товару. Однак, відповідачем, не обґрунтовано, у зв`язку із чим, на підставі наявних у нього документів неможливо було визначити митну вартість товару. Подані позивачем документи не містили розбіжностей щодо вартості товару та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. Крім того, декларантом подані всі необхідні та наявні у нього документи, на підставі яких можливо було визначити митну вартість товару.

Ухвалою суду позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що оскаржене рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки в результаті контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, подані позивачем під час митного оформлення, не містили документів, які об`єктивно підтверджували числові значення митної вартості товару. Пунктом 14 Розділу ІІ Постанови №216 визначено перелік обов`язкових реквізитів, які повинна містити платіжна інструкція. Платіжні документи від 11.04.2024 №240411/001269119 та від 12.06.2024 №240612/001326732 не містять обов`язкових реквізитів платіжного документу, визначених даним пунктом. Відповідно до п.4.1 Контракту 14032024 від 14.03.24 товар поставлявся на умовах поставки FOB Nantong. Згідно із даними коносаменту №NBCH24060913 від 30.06.2024 портом відправлення товару є Shanghai. Рахунок FHLGI/0181/09/2024 від 03.09.2024 містить інформацію про морське перевезення починаючи з порту Shanghai, а не з Nantong. Зазаначив, що відповідно до наданих до митного оформлення документів, заявлені транспортні витрати не відповідають обчисленню. Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування оцінити документи, які містять об`єктивну інформацію про числові значення митної вартості.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

03.10.2024 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир-центральний» з метою імпорту товарів:

№1 - Частини обладнання для фільтрування або очищення води: змінний елемент для пом`якшення води, пластикова вставка до змінного елементу, змінний елемент без фільтраційного матеріалу, корпус мембрани, сітчастий змінний елемент багаторазового використання митна вартість визначена за основним методом на рівні 2,46 доларів США/кг;

№2 - Вироби з пластмас: потрійна пластикова пластина для систем фільтраці, хомут із гайкою для каналізації, пластиковий подвійний тримач, пластиковий одинарний тримач митна вартість визначена за основним методом на рівні 10,56 доларів США/ кг;

№3 - Вироби з пластмас: обмежувач протоку води митна вартість визначена за основним методом на рівні 6,16 доларів США/кг;

№4 - Вироби з пластмас: чотиридорожний клапан до системи зворотнього осмосу, пластиковий краник подачі води під трубку, митна вартість визначена за основним методом на рівні 5,52 доларів США/кг;

№5 - Вироби з пластмас: датчик високого тиску до системи зворотього осмосу, датчик низького тиску до системи зворотнього осмосу митна вартість визначена за основним методом на рівні 0,6 доларів США/шт.;

№6 - Вироби з пластмас: біла поліетиленова трубка митна вартість визначена за основним методом на рівні 2,83 доларів США/кг,

№7 - Вироби з пластмас: пластиковий адаптор трубка, пластиковий трийник під трубку, трийник трубка, куточок під трубку, адаптор під трубку, куточок з клапаном під трубку, заглушка митна вартість визначена за основним методом на рівні 16,61 доларів США/кг, що ввозилися на адресу ФОП ОСОБА_1 , подано митну декларацію №24UA70U9.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано:

4104 договір купівлі-продажу, стороною якого є виробник товару №14032024 від 14.03.2024;

- 4103 додаткова угода №1 від 05.06.2024 до контракту №14032024 від 14.03.2024;

- 0271- пакувальний лист від 14.03.2024;

- 0380 комерційний інвойс №P2024-240314 від 14.03.2024;

- 0705 коносамент №NBCH24060913 від 30.06.2024;

- 0730 автотранспортна накладна №LGI11735I24 від 24.09.2024;

- 3001 - банківський платіжний документ, що стосується товару №240411/001269119 від 11.04.2024;

- 3001 - банківський платіжний документ, що стосується товару №240612/001326732 від 12.06.2024;

- 3004 - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №FHLGI/0181/09/2024 від 03.09.2024;

- 3007 - документ, що підтверджує вартість перевезення товару №12 від 25.09.2024;

- 4301 договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №2309 від 23.09.2024;

- 4301 договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №29082024 від 29.08.2024;

- 9000 - лист роз`яснення від 01.10.2024;

- 9610 копія митної декларації країни відправлення №02390283 від 25.06.2024.

За результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, Житомирською митницею відмовлено в оформленні митної декларації №24UA70U9 шляхом прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів UA101000/2024/000377/1 від 03.10.2024 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 101020/2024/007562.

Митну вартість товару визначено Житомирською митницею із застосуванням резервного методу згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України на підставі раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (на підставі наявності пошкоджень, моделі, модельного року, року виготовлення тощо).

Причина відмови у митному оформленні (випуску) товарів в картці відмови вказано: «Митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларації невірно розрахована митна вартість товару №1 та вона не підтверджена документально, а вибраний метод її визначення не відповідає умовам наведеним у главі 9 Митного кодексу України, чим порушено вимоги cт. 52, 53 Митного кодексу України. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №UA101000/2024/000377/1 від 03.10.2024р. дані графи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю і оформлення товару, а крім того, це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги cт. 266, 289, 293 МКУ.

В рішенні про коригування митної вартості товарів вказані наступні мотиви:

- платіжні документи від 11.04.2024 № 240411/001269119 та від 12.06.2024 №240612/001326732 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов`язкових реквізитів платіжного документу визначених Постановою №216;

- відповідно до п.4.1 Контракту 14032024 від 14.03.24 товар поставлявся на умовах поставки FOB Nantong. Згідно із даними коносаменту №NBCH24060913 від 30.06.2024 портом відправлення товару є Shanghai. Рахунок FHLGI/0181/09/2024 від 03.09.2024 містить інформацію про морське перевезення починаючи з порту Shanghai, а не з Nantong;

- відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 cm. 58 Митного кодеру України є складовою митної вартості;

- відомості про ціну продажу товару, викладені у додатково наданої копії митної декларації країни відправлення 02390283 не використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у зв`язку із не наданням митному органу перекладу на українську мову даних документів.

Позивач вважає такі рішення протиправними, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 49 Митного кодексу України (далі МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 4 статті 53 МК України , у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У частині 5 статті 53 МК України зазначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України , контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У частині 3 статті 54 МК України зазначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У відповідності до частини 3 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу .

Відповідно до частини 4 статті 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на декларанта, а у митного органу, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є право витребувати додаткові документи.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, суд зазначає, що сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.

Як встановлено судом, при перевірці митної декларації та поданих до неї документів, митний орган виявив, на його думку, наявність розбіжностей у поданих документах, та у порядку ч.2,3 ст.53,54 МК України, запитав додаткові документи, які б могли спростувати виявлені митним органом розбіжності.

Щодо доводів відповідача про те, що платіжні документи не містять обов`язкових реквізитів платіжних документів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України одним із документів, що підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

В рішенні про коригування митної вартості відповідач вказує, що платіжні документи від 11.04.2024 №240411/001269119 та від 12.06.2024 №240612/001326732 не містять обов`язкових реквізитів платіжного документу, визначених Постановою №216.

При цьому, в рішенні не вказано, які саме обов`язкові реквізити відсутні у вказаних платіжних документах.

Лише у відзиві на позовну заяву відповідач конкретизував, що:

- згідно п.п.6 п.14 Розділу ІІ Постанови №216 в інструкції повинно бути зазначено «суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами». В графі 33В обох платіжних інструкцій сума оплати словами не прописана;

- відповідно до п.п.10 п.14 Розділу ІІ Постанови №216 обов`язковим реквізитом платіжної інструкції має бути «призначення платежу». В графі 70 наданих до митного оформлення платіжних інструкцій вказано номер та дата договору та інвойсу, зазначено «передоплата за фільтри для води». Оскільки Контракт №14032024 від 14.03.2024 був заключний на невизначену партію товару, а найменування, асортимент, кількість товару визначаються інвойсом (п.п.1 п.1 Контракту), то виникають сумніви, що оплата по вищезазначеним платіжним документам відбулась саме за оцінюваний товар, так, як в інвойсі №Р2024-240314 від 14.03.2024 вказано 61 найменування, де не лише фільтри для води, а й змінні елементи для пом`якшення води, обмежувачі протоку води, чотиродорожні клапани, поліетиленові трубки та багато іншого.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Частиною 7 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання. Так, Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 № 189), а саме Розділом 2 - Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, п. 14 передбачено обов`язкові реквізити, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах.

Пункти 6 та 7 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене Постановою Правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008 (у редакції постанови Правління Національного банку України № 189 від 25.08.2022) передбачають, що ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі. Форма та порядок надання платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах визначаються умовами договору про надання платіжних послуг між користувачем і надавачем платіжної послуги. Надавач платіжних послуг здійснює обслуговування користувачів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх документів з питань здійснення безготівкових розрахунків.

З наведених норм слідує, що під платіжною інструкцією законодавець розуміє документ, складений у формі встановленої банком надавачем фінансових послуг (наприклад платіжне доручення та ін.) на підставі вимог, встановлених законодавством, яким клієнт надає банку інструкцію щодо розміру коштів, дати переказу та адресату перерахування коштів. Таким чином, прийнятий до виконання та виконаний банком платіжний документ, виданий відповідно до внутрішніх документів банківської установи, є належним та допустимим доказом оплати за товар..

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 7 Закону України «Про валюту та валютні операції» переказ валютних цінностей» транскордонний переказ валютних цінностей здійснюється виключно через уповноважені установи, а порядок проведення переказу валютних цінностей визначається Національним банком України.

Згідно пунктам 6 та 7 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене Постановою Правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008 (у редакції постанови Правління Національного банку України № 189 від 25.08.2022) передбачають, що ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі. Форма та порядок надання платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах визначаються умовами договору про надання платіжних послуг між користувачем і надавачем платіжної послуги. Надавач платіжних послуг здійснює обслуговування користувачів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх документів з питань здійснення безготівкових розрахунків.

З наведених норм слідує, що під платіжною інструкцією законодавець розуміє документ, складений у формі встановленої банком надавачем фінансових послуг (наприклад платіжне доручення та ін.) на підставі вимог, встановлених законодавством, яким клієнт надає банку інструкцію щодо розміру коштів, дати переказу та адресату перерахування коштів.

Таким чином, прийнятий до виконання та виконаний банком платіжний документ, виданий відповідно до внутрішніх документів банківської установи, є належним та допустимим доказом оплати за товар.

Переказ коштів було здійснено отримувачу «JIANGSU ANGKUA ENVIRONMENTAL TECHNICAL CO., LTD» за допомогою міжнародної платіжної системи SWIFT на рахунок: 19, Swift код: ВКСНNВJ95G. Вказані у платіжній інструкції реквізити відповідають реквізитам, зазначеним у контракті від 14 березня 2024 №14032024.

У платіжному документі від 11.04.2024 №240411/001269119 сума вказана USD 9168,9, у платіжному документі від 12.06.2024 №240612/001326732 USD 19331,7. Загальна сума складає 28500,6 USD.

Варто зазначити, що пунктом 2.1 контракту від 14 березня 2024 №14032024 встановлена ціна договору 30563,00 USD. Проте, додатковою угодою №1 до контракту №14032024 від 14.03.2024 сторони домовилися змінити загальну вартість контракту, зазначену у пункті 2.1, згідно інвойсом №Р2024-240314 від 14.03.2024 на суму 28500, 60 USD.

В рахунку-фактурі №Р2024-240314 від 14.03.2024 загальна сума контракту вказана 28500,60 USD.

Можна зробити висновок, що сума оплати в платіжних документах від 11.04.2024 №240411/001269119, від 12.06.2024 №240612/001326732 відповідає заявленій вартості товарів у додатковій угоді до контракту та рахунку-фактурі.

В обох платіжних документах у призначенні платежу міститься посилання на контракт №14032024 від 14.03.2024 та інвойс №Р2024-240314 від 14.03.2024. Не зазначення всього переліку товарів не заперечує факт здійснення оплати відповідно до рахунку-фактури.

У спірному випадку оплата за товар здійснювалася на підставі рахунку-фактуру (інвойс) №Р2024-240314 від 14.03.2024, в якому визначено найменування товару, його вага та вартість. До митного оформлення надано платіжні документи в іноземній валюті від 11.04.2024 №240411/001269119, від 12.06.2024 №240612/001326732. У вказаних платіжних документах зазначено призначення платежу - інвойс №Р2024-240314 від 14.03.2024 та визначено суму до сплати, яка відповідала інвойсу та яка відображена декларантом в графі 22 Митної декларації.

Отже, зауваження митниці безпідставні, оскільки банківські платіжні документи, які в підтверджують факти оплати вартості товарів містять відмітки банку, що свідчить і про відповідність заповнення реквізитів даних платіжних інструкцій в іноземній валюті вимогам розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, і про прийняття та їх виконання банком

Отже, надані до митного оформлення документи в повному обсязі підтверджували вартість товару.

Щодо доводів відповідача про складові витрат митної вартості, пов`язаних із транспортуванням оцінюваного товару, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що дійсно, контрактом №14032024 від 14.03.2024 передбачено, що товари продаються відповідно до умов міжнародної торгівлі FOB Nantong (п.4.1. Договору).

Відповідно до положень Інкотермс на умовах поставки «FOB» продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно, термін FOB означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.

Верховний Суд у постанові від 05.12.2024 у справі № 380/19286/23, адміністративне провадження № К/990/37263/24, зазначив, що термін Інкотермс FOB передбачає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Тобто всі витрати до моменту переходу товару через поручні судна, які включають вартість його пакування та маркування, несе саме продавець.

Згідно із даними коносаменту №NBSH24060913 від 30.06.2024 портом відправлення товару є Shanghai.

Таким чином, порт завантаження в контракті і коносаменті дійсно вказаний різний.

Однак, позивачем долучено до митного оформлення інвойс FHLGI/0181/09/2024, відповідно до якого у вартість експедиційної послуги включено різницю вантажівки Huangpu Pol Shanghai.

У листі роз`ясненні від 14.11.2024 повідомлено, що доставка вантажу по рахунку FHLGI/0181/09/2024 здійснювалась зі складу постачальника, що знаходиться за адресою CN, Huangpu до порту Shanghai, у зв`язку із чим вартість за перевезення зросла, порівняно з вартістю за умови доставки від порту Nantong.

Як зазначає відповідач у своїх запереченнях, вказаний лист роз`яснення не було подано при митному оформленні. Однак, суд зазначає, що відомості про поставку товару зі складу постачальника Huangpu були вказані у інвойс FHLGI/0181/09/2024.

Таким чином, позивач підтвердив належними доказами витрати по транспортуванню товару до порту відправлення Shanghai. Тому доводи відповідача є безпідставними.

Як стверджує відповідач в оскаржуваному рішенні, розмір у митного органу виникли сумніви щодо вартості транспортування товару по відрізку шляху Гдиня-Ягодин. В обґрунтування вказано твердження зазначає, що відповідно до довідки про транспортні витрати від 25.09.2024 №12 вартість транспортування товару з Гдиня (Польща) до митного переходу Ягодин Дорогуск становить 24000,00 грн. За даними з відкритих джерел сайт www.della.ua ставка з перевезення товарів з Польщі до України становить 62,43 грн/км. Згідно із наданими відомостями, що містяться у довідці транспортних витрат від 25.09.2024 №12 вартість одного кілометру шляху становить 24,37 грн/км, що створює у митного органу обґрунтовані сумніви щодо достовірності декларування фактично понесених транспортних витрат.

Правовий господарський порядок в Україні формується на основі оптимального поєднання ринкового саморегулювання економічних відносин суб`єктів господарювання та державного регулювання макроекономічних процесів (ст. 5 ГК України). Також, приписами статті 190 ГК України унормовано, що вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання. Також, відповідно до положень ст. 11 ЗУ Про ціни та ціноутворення вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін. Відповідно до приписів ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Вказане свідчить, що встановлення цін у господарських правовідносинах відбувається на основі вільної самостійності їх учасників, що надає можливість суб`єкту підприємництва самостійно встановлювати та обраховувати вартість товарів або послуг, окрім випадків державного регулювання цін на певні товари/послуги, у встановленому законодавством порядку та випадках.

Відносини із вартості перевезення вантажу автомобільним транспортом як за межами України, так і на території України не є предметом державного цінового регулювання.

Таким чином, висновки митного органу про заниження вартості транспортування товару по відрізку шляху Гдиня-Ягодин ґрунтуються виключно на припущеннях контролюючого органу та не містять належних обґрунтувань, оскільки вказана ціна транспортування визначена сторонами договору.

У пункті 14 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, вказано, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

На підтвердження понесених витрат на транспортування товару до кордону України позивач надав до митного оформлення, зокрема, інвойс FHLGI/0181/09/2024, довідку про транспортні витрати згідно рахунку на оплату №121 від 25.09.2024.

У рішенні про коригування митної вартості відповідач вказав, що відповідно до інвойсу FHLGI/0181/09/2024 вартість транспортування з Shanghai до Gdynia становить 8653,19 євро, вказана вартість визначена також в рахунку FHLGI/0181/09/2024 від 03.09.2024, що в перерахунку станом на день подачі митної декларації (03.10.2024) становить 395577,98 грн.

Згідно довідки про транспортні витрати №12 від 25.09.2024 вартість транспортування на відрізку шляху Gdynia (порт прибуття товару)- Ягодин (пункт перетину кордону України) становить 24000 грн, вартість навантаження в Гдині до автомобілю становить 3000 грн.

Разом з тим, до митного оформлення заявлено транспортні витрати на рівні 383220,68 грн.

Позивач у позовній заяві не наводить заперечень щодо обрахунку відповідачем транспортних витрат, а лише зазначає, що донараховані митні платежі становлять суму, що дорівнює ціні позову - 649 701 грн. 05 коп., що перевищує різницю в розрахунку транспортних витрат у 16 цілих 5 десятих разів.

Суд погоджується з доводами відповідача що заявлені транспортні витрати не відповідають обчисленню.

Однак необхідно зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з питань підтвердження суми транспортних витрат, а донараховані митні платежі становлять суму не співмірну із виявленою різницею у задекларованих транспортних витратах.

Щодо зауважень митниці з приводу ненадання декларантом додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару слід зазначити наступне.

В рішенні про коригування митної вартості митний орган зазначає про те, що декларант нен надав додаткові документи, зокрема, виписку з бухгалтерської документації( в тому числі для підтвердження витрат на транспортування товару), прайс-лист виробника товару, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до приписів ст. 53 МК України надання до митного органу банківських платіжних документів та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару не є безумовним або обов`язковим. На момент митного оформлення товару декларант не був зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару.

Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 року у справі №380/6459/20.

Суд також зазначає, що такі документи як прайс-листи складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації

Аналогічна правова позиція викладена у постановах постанова Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №810/3667/15, від 02.06.2022 у справі № 460/2674/20.

Щодо ненадання декларантом висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією необхідно зазначити, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору, а його сумніви ґрунтуються виключно на припущеннях.

Коригування митної вартості здійснено митним органом за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 Митного кодексу України.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

При цьому, митний орган не підтвердив належними доказами неможливість застосувати жоден із зазначених методів.

Рішення митного органу про коригування митної вартості прийняті з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано всіх витребуваних додаткових документів, подані декларантом, документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

При вирішенні даного спору суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Однак, жодних доказів на підтвердження реальності проведення процедури консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів відповідачем в ході судового розгляду не надано.

Суд звертає увагу, що формальне посилання митного органу в рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.05.2022 у справі №809/506/17 та від 14.06.2022 у справі №809/257/17, яку суд враховує в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Як вбачається зі змісту графи 33 спірного рішення про коригування митної Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожих товарів:

Товар № 1 митна декларація №24UA09U3 від 15.07.2024 «1. Частини обладнання та пристроїв для фільтрування або очищення рідини,не медичного призначення, для власного виробництва систем очистки води:арт. 80124 Корпус фільтру/ 1035-2.5Euro-blue w/base -10шт.арт. 80128 Корпус фільтру/ 1035-2.5 Grayw/base -5шт.арт. 80133 Корпус фільтру/ 1044-2.5Euro-blue w/base -5шт.арт. 80142 Корпус фільтру/ ……. CNВиробник : Wave Cyber (Shanghai) Co.Ltd» . і складає 8,02 доларів США за кілограм;

Товар №2 митна декларація №24UA39U7 від 15.08.2024 «1.Вироби будівельні з пластмас, не зазначені в іншому місці:- 610.00 Пластиковий тримач, арт.X07P010 - 15шт.Торговельна марка RavakВиробник Ravak a.s.Країна виробництва CN», і складає 10,82 доларів США за кілограм;

Товар № 3 митна декларація № 24UA23U7 від 30.07.2024 «1.Крани, клапани до транспортних засобівзагального призначення:артик.100.3514008-02 кран гальмівний(0135337)-8шт; артик.100.3537010-02 крангальмівний (0135340)-8шт;артик.100.3537110-02 кран аварійногорозгальмування (0135342)-2шт; …… - CNТорговельна марка - Дорожня картаВиробник - NINGBO EASTPOWER IMPORT & EXPORT CO., LTD 6,24 доларів США за кілограм;

Товар №4 митна декларація №24UA67U3 від 23.09.2024 «1. Вироби сантехнічного призначення вироблені з комбінованих матеріалів крани тавентилі для підключення сантехнічних приборів (унітазів, біде, змішувачів) до систем водопостачання в асортименті:Кран кутовий FADO вентильний 1/2"x3/8"арт. KZ61 -3040шт. Кран кутовий FADOвентильний 1/2"x1/2" арт. KZ62 -10000шт.Кран ... і складає 5,77 доларів США за кілограм

Товар №5 митна декларація №24UA61U4 від 14.06.2024 «1. 1.Прилади для вимірювання та контролю затиском. Датчик тиску -50шт.Торговельна марка: Optima. Країна виробництва: CN. Виробник: TAIZHOU BOTE PUMP INDUSTRIALCO., LTD і складає 0,61 доларів США за одиницю;

Товар №6 митна декларація №24UA57U7від 29.07.2024 «1.Трубки із пластмаси гнучкі,не армованіне комбіновані з іншими матеріалами і без фітингів:Трубка підключення байпаса дляCL220EURO 2,4 метра арт. CLX220J -3шт.Торговельна марка : HaywardКраїна виробництва : CNВиробник : HAYWARD INDUSTRIES(WUXI) CO.,LTD», і складає 3,12 доларів США за кілограм; Товар №7 митна декларація №24UA15U4від 24.06.2024 «1.Вироби з пластмаси, виготовлені не з листового матеріалу, нові: - Заглушка GWG 1/4", арт.*KOREK GWG 1/4" STO, кількість 100шт. Не військового призначення.Торгівельна марка NORTH FIGHTERВиробник: Ningbo Hydraulic Sealing Co., LtdКраїна виробництва: CN.», і складає 22,26 доларів США за кілограм.

Однак, вказані митні декларації не містять параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведених у частині 2 ст.2 КАС суд приходить до висновку про те, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів Житомирської митниці Державної митної служби України № №UA101000/2024/000377/1 від 03.10.2024 є протиправним, тому підлягає скасуванню.

Решта доводів учасників справи, в тому числі зазначені відповідачем у відзиві, не спростовують висновків суду щодо протиправності винесеного відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи протиправність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів наявні підстави для скасування і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Картка відмови в прийнятті митних декларацій не має самостійних юридичних підстав прийняття, і прийнята виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

За результатами розгляду справи витрати на залучення перекладача підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, до заяви про стягнення судових витрат з відповідача у розмірі 4900,00 грн додано рахунки на оплату (постачальник ТОВ ТВК "Пілот Продакшн"):

- рахунок на оплату №258 від 18.11.2024 на суму 4900, 00 грн;

- акт приймання-передачі наданих послуг №258 від 18.11.2024;

- платіжна інструкція кредитного переказу коштів №558 від 20.11.2024.

Отже, позивачем документально підтверджено понесені витрати на оплату робіт (послуг) залученого ним для перекладу документів перекладача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідачем не наведено будь-яких конкретних доводів чи заперечень щодо неспівмірності вказаних витрат.

З огляду на вказане, наявні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 4900,00 грн витрат на послуги із залучення перекладача.

Крім того, згідно із платіжною інструкцією №552 від 15.11.2024 позивачем сплачено 6497,01 грн судового збору, який також підлягає стягнення з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на правничу допомогу, то суд відмовляє в їх стягненні, оскільки доказів на підтвердження понесення позивачем цих витрат суду не надано.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Житомирської митниці Державної митної служби України (вул. Перемоги, 25,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Житомирської митниці Державної митної служби України №UА101000/2024/000377/1 від 03 жовтня 2024 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці Державної митної служби України №UА101020/2024/007562.

Стягнути з Житомирської митниці Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 4900,00 (чотири тисячі дев`ятсот) грн 00 коп витрат на послуги із залучення перекладача та 6497,01 (шість тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 01 коп витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

02.04.25