Справа № 160/21748/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21748/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Темченко Є.П.

за участю:

представника позивача: Яковлєвої Н.Б.,

представника відовідача: Ваховської Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року (суддя суду першої інстанції Коренев А.О.) в адміністративній справі №160/21748/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , форма «ПС» від 26.06.2024 р. на суму 1020 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення № , форма «Р» від 31.07.2024 р. на суму 47 892 150 грн.00 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення № , форма «ПС» від 31.07.2024 р. на суму 680 грн. 00 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення № , форма «Р» від 31.07.2024 р. на суму 26 872 534,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення № , форма «В4», від 31.07.2024 р. на суму 290 287 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що Головним управління ДПС у Дніпропетровській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ Тепличний комбінат "Дніпровський" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2023 р. За результатами якої відповідачем було складено 04.06.2024 акт про не надання (несвоєчасне надання) документів (їх копій) до перевірки посадовими особами ТОВ «ТК «Дніпровський», та 11.06.2024 р. акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Тепличний комбінат «Дніпровський». Позивач зазначає, що в Акті перевірки контролюючий орган дійшов до висновку, «що документальне оформлення реєстраційних дій з реорганізації юридичної особи ТОВ «ТК «Дніпровський» шляхом виділення, на підставі якого було створено нове підприємство ТОВ «Діктіс К» не відповідає документальному оформленню фінансової звітності показників балансу ТОВ «Діктіс К», та не створює реальної картини зміни активу та пасиву ТОВ «Діктіс -К» в розумінні передачі частини майна платника податків, що реорганізується. На думку контролюючого органу сукупність обставин, що характеризують дану операцію, встановлює відсутність принципу привалювання «сутності над формою», таким чином, неможливо підтвердити сам виділ взагалі». Контролюючий орган зробив висновок, що у зв`язку з відображенням в бухгалтерському обліку ТОВ «ТК «Дніпровський» вибуття кредиторської заборгованості на суму 96 620 355,58 грн. та визнання такою, що не підлягає погашенню, суми податку на додану вартість з сум такої заборгованості, що включають в собі наявність ПДВ, підлягають нарахуванню податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Позивач не погоджується з такими висновками податкового органу, вважає їх безпідставними, а прийнятті податкові повідомлення-рішення протиправними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № , форма «ПС» від 26.06.2024 р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , форма «Р» від 31.07.2024 р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № , форма «ПС» від 31.07.2024 р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № , форма «Р» від 31.07.2024 р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № , форма «В4», від 31.07.2024 р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № форма «ПН» від 31.07.2024 р. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірні податкові повідомлення-рішення було прийнято у відповідності з приписами податкового законодавства, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування. Вказано, що в ході проведення перевірки встановлено документальне оформлення операції з виділення активів та зобов`язань ТОВ «ТК «Дніпровський» до ТОВ «Діктіс-К», проте сукупність обставин, що характеризує дану операцію, встановлює відсутність принципу привалювання «сутністю над формою», а тому неможливо підтвердити сам виділ взагалі. Зазначено про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам з ТОВ «Євроспецмонтаж» та ТОВ «Бєл-Транс», оскільки господарські операції не спрямовані на реальне настання наслідків. Також, податковий орган зазначив, що позивач в повному обсязі не відобразив в бухгалтерському обліку збір огірків за 2023 рік на суму ПДВ у розмірі 485277.07 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, на підставі направлень від 24.04.2024 року № 3029, 3030, № 3031, 3032, 3033, 3034 та наказів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.03.2024 р. № 1250-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки «ТОВ «Тепличний комбінат «Дніпровський», від 21.05.2024 р. № 1967-п «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Тепличний комбінат «Дніпровський» проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з метою здійснення контролю за додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи ДПС, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів встановлених законодавством за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2023 р.

За результатами перевірки 04.06.2024 р. складено Акт про не надання (несвоєчасне надання) документів (їх копій) до перевірки посадовими особами ТОВ «ТК «Дніпровський» () при проведенні планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 р. № 1044/04-36-07-13/30420987.

Не погодившись з висновками наведеними в Акті про не надання документів ТОВ «ТК «Дніпровський» було подано 04.06.2024 р. заперечення вих. № 97.

26.07.2024 р. отримано лист про результати розгляду заперечень, яким висновок Акту про ненадання документів залишено без змін.

Крім того, 11.06.2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Тепличний комбінат «Дніпровський» (). Згідно висновків Акту встановлено порушення:

- п. 44.1., п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1. ст. 134, п.п. 298.8.4. п. 298.8. ст. 298, п. 299.11. ст. 299 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток на загальну суму 38 313 720 грн., в. т.ч. за 2022 17 881 200 грн., за 2023 р. 20 432 520 грн;

- вимог п.п. 16.1.3. пункту 16.1. ст. 16 розділу I податкового кодексу України, підпункту 49.18.3. пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу II Податкового кодексу України ТОВ «ТК «Дніпровський» не подано Податкової декларації з податку на прибуток підприємство за 2022 та 2023 роки.

-в порушення вимог п. 189.1. ст. 189, п. 198.3., п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України підприємством занижено податок на додану вартість всього 15 651 850 грн., в тому числі: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн., за травень 2021 року у сумі 453 960 грн., за червень 2021 року у сумі 13 105 723 грн., за жовтень 2022 року у сумі 348 210 грн. за грудень 2023 року у сумі 485 277 грн., в результаті порушень, викладених у п. 3.1.1., п. 3.1.2. акту перевірки. У зв`язку з тим, що ТОВ «ТК «Дніпровський» декларувало від`ємне значення з податку на додану вартість, то підлягає нарахуванню сума податку на додану вартість у розмірі 15 361 563 грн., а саме: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн.; за травень 2021 року у сумі 453 960 грн.; за червень 2021 року у сумі 13 105 723 грн.; за червень 2023 року у сумі 348 210 грн.; за грудень 2023 року у сумі 194 990 грн. та зменшенню від`ємне значення з податку на додану вартість за грудень 2023 року на суму 290 287 грн.

- в порушення вимог п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України ТОВ «ТК «Дніпровський» не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. За дані порушення передбачено застосування штрафних санкцій відповідно п.120-2 ст. 1201 Податкового кодексу України

в порушення п.271.1 ст.271, п.286.1 ст.286 Податкового Кодексу України ТОВ «ТК «Дніпровський» не відобразило у податкових деклараціях з податку на землю частину земельних ділянок, чим занизило суму податку на землю у розмірі 13110,78 грн., а саме: 2022 рік 6 308,59 грн.; 2023 рік 6 802,19 грн.

- в порушення вимог абз. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 20 року за № 2755-УІ(зі змінами та доповненнями), р. ІІІ п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і утриманого з них податку», (форма № 1-ДФ), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України в 13.01.2015 № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ).

10.07.2024 р. не погодившись з висновками наведеними в Акті перевірки товариством було подано Заперечення на Акт перевірки вих. № 114.

За результатами розгляду заперечень ТОВ «ТК «Дніпровський» від 10.07.2024 №114 (вх. ГУ ДПС №6559/6 від 11.07.2024 року) до акту перевірки від 11.06.2024 №1580/04-36-07-13/30420987 висновок акту перевірки в частині донарахувань по податку на додану вартість викладено у такій редакції:

« 3. в порушення вимог п. 189.1 ст. 189, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 підприємством занижено податок на додану вартість всього 18 205 310 грн., в тому числі: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн.; за травень 2021 року у сумі 453 960 грн.; за червень 2021 року у сумі 15 659 183 грн.; за жовтень 2022 року у сумі 348 210 грн.; за грудень 2023 року у сумі 485 277 грн., в результаті порушень, викладених у п_ п.3.1.2 акту перевірки.

У зв`язку з тим, що ТОВ «ТК «Дніпровський» декларувало від`ємне значення з податку на додану вартість, то підлягає нарахуванню сума податку на додану вартість у розмірі 17 915023.00 грн., а саме: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн.; за травень 2021 року у сумі 453 960 грн.; за червень 2021 року у сумі 15 659 183 грн.; за червень 2023 року у сумі 348 210 грн.; за грудень 2023 року у сумі 194 990 грн. та зменшенню від`ємне значення з податку на додану вартість за грудень 2023 року на суму 290 287 грн.».

Висновок акту перевірки від 11.06.2024 №1580/04-36-07-13/30420987 в іншій - залишено без змін.

На підставі актів перевірки від 04.06.2024 року № № 1044/04-36-07-13/30420987 та від 11.06.2024 року № 1580/04-36-07-13/30420987 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були прийнятті:

- податкове повідомлення рішення № , форма «ПС» від 26.06.2024 р. на суму 1020 грн.;

-податкове повідомлення рішення № , форма «Р» від 31.07.2024 р. на суму 47 892 150 грн. в т.ч. основний платіж 38 313 720 грн., штрафна санкція 9 578 430 грн.;

-податкове повідомлення рішення № , форма «ПС» від 31.07.2024 р. на суму 680 грн. (штрафна санкція);

- податкове повідомлення рішення № , форма «Р» від 31.07.2024 р. на суму 26 872 534,50 грн. в т.ч. основний платіж 17915023 грн., штрафна санкція 8 957511,5 грн.;

- податкове повідомлення рішення № , форма «В4», від 31.07.2024 р. на суму 290 287 грн. (сума завищення від`ємного значення, щодо зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) грн.;

- податкове повідомлення рішення № від 31.07.2024 р., форма «ПН» на суму 3400 грн. (штрафна санкція).

В адміністративному порядку ТОВ «ТК «Дніпровський» податкові повідомлення рішення не оскаржувались.

Не погодившись з правомірністю прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 31.07.2024 р. № , форма «Р» на суму 47 892 150 грн.00 коп., № , форма «ПС» на суму 680 грн. 00 коп., № , форма «Р» на суму 26 872 534,50 грн., № , форма «В4», на суму 290 287 грн., № від 31.07.2024 р., форма «ПН» на суму 3400 грн, які прийняття на підставі акту перевірки від 11.06.2024 № 1580/04-36-07-13/30420987 є протиправними та підлягають скасування, оскільки судом у ході розгляду справи не встановлено порушень Позивачем норм податкового законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (абзац 1 пункту 44.2 статті 44 ПК України).

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

За змістом пункту 198.5 «г» статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV.

У відповідності до пункту 2 статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у цій нормі.

Як свідчать встановлені обставини справи, висновки відповідача про заниження позивачем податку на прибуток були обґрунтовані посиланням на те, що в ході проведення перевірки встановлено документальне оформлення операції з виділу активів та зобов`язань ТОВ «ТК «Дніпровський» до ТОВ «Діктіс-К», проте сукупність обставин, що характеризують дану операцію, встановлює відсутність принципу превалювання «сутності над формою», а тому неможливо підтвердити сам виділ взагалі.

У зв`язку з відображенням в бухгалтерському обліку ТОВ «ТК «Дніпровський» вибуття цінних паперів на суму 149483675.45 грн., інших довгострокових зобов`язань на суму 15718300.00 грн., кредиторської заборгованості на суму 96620355.58 грн., інших поточних зобов`язань на суму 14094907.06 грн. та визнання їх такими, що не підлягають погашенню, сума таких зобов`язань включаються до складу доходу звітного періоду.

Також, згідно акту перевірки, податковим органом встановлено заниження позивачем податку на додану вартість з огляду на висновки про неможливість підтвердити факт виділу ТОВ «Діктіс-К».

Згідно з частиною першою статті 56 Господарського кодексу України (далі - ГК України чинного станом на час ухвалення судами рішень) суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) орган, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

За змістом статті 47 Закону України «Про товариства з обмеженою да додатковою відповідальністю» виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.

Згідно з частиною другою статті 109 ЦК України після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Частиною третьою статті 109 ЦК України передбачено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Відповідно до пункту 98.3. статті 98 ПК України реорганізація платника податків шляхом виділення з його складу іншого платника податків або внесення частини майна платника податків до статутного фонду іншого платника податків без ліквідації платника податків, який реорганізується, не тягне за собою розподілу грошових зобов`язань чи податкового боргу між таким платником податків та особами, утвореними у процесі його реорганізації, чи встановлення їх солідарної відповідальності за порушення податкового законодавства, крім випадків, коли за висновками контролюючого органу така реорганізація може призвести до неналежного погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платником податків, який реорганізується. Рішення про застосування солідарної або розподільної відповідальності за порушення податкового законодавства може бути прийняте контролюючим органом у разі, коли майно платника податків, що реорганізується, перебуває у податковій заставі на момент прийняття рішення про таку реорганізацію.

За змістом підпункту 98.1.4. пункту 98.1 статті 98 ПК України під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання: виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

В силу пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

В силу підпункту 196.1.7. пункту 196.1. статті 196 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб.

Як свідчать встановлені обставини справи, на підставі рішення ТОВ «ТК «Дніпровський» про виділ від 05.03.2021 року комісія з виділу ТОВ «ТК «Дніпровський» передала частину активів та пасивів створеному шляхом виділу ТОВ «Діктіс-К».

Комісією з виділу ТОВ «ТК «Дніпровський» складено розподільчий баланс від 04.06.2021 року, в якому передається ТОВ «Діктіс-К» частина майна прав та обов`язків, а ТОВ «Діктіс-К» набуває частину майна, прав та обов`язків ТОВ «ТК «Дніпровський» у зв`язку з виділом з моменту державної реєстрації.

Згідно із частиною 4 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон № 755-IV) у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Як видно з матеріалів справи, державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу Позивача відбулась 08.06.2021, реєстраційний № 048000009, а тому станом на 08.06.2021 рік, виділ є завершеним та діє презумпція достовірності відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру. Отже, беручи до уваги фактичні обставини справи та наявні докази в матеріалах справи, суд робить висновок, що виділ ТОВ «Діктіс -К», в розумінні положень частини 4 статті 4 Закону №755-IV є завершеним.

Оцінивши, вказані первинні документи щодо виділу з ТОВ «ТК «Дніпровський» нового підприємства і передачі його активів та пасивів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність і необґрунтованість висновку податкового органу про фактичну відсутність передачі активів та пасивів від ТОВ «ТК «Дніпровський» до суб`єкту господарювання, що офіційно зареєстрований в результаті виділення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року по справі № 480/7472/21.

Що стосується висновків відповідача про документальне оформлення операцій з виділення, яке на переконання відповідача не створювало реальної зміни активу та пасиву ТОВ «ТК «Дніпровський» в розумінні передачі частини майна, прав і обов`язків, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ґрунтуються виключно на основі податкової інформації відносно новоутвореного суб`єкта господарювання. При цьому, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження означеної податкової інформації відповідачем не надано.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.03.2025 року по справі № 160/9197/24.

Також, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що правомірність формування активу та пасиву Розподільчого балансу затвердженого рішенням єдиного учасника ТОВ «ТК «Дніпровський» № 04/06 від 04.06.2021 р. додатково підтверджується Актами попередніх перевірок (№ 599571/04-36-14-18/30420987 від 10.10.2018 р., № 3427/04-36-07-19/30420987 від 01.10.2021 р. ), балансами (Ф1) за 2014-2020 р., оскільки більшість показників бухгалтерської звітності підприємства, що лягли в основу розподільчого балансу, утворилися у періоди, що вже було перевірено Відповідачем 2013-2020 р.р., та порушення у яких виявлено не було. Порушень документального оформлення переданої за розподільчим балансом кредиторської заборгованості Відповідачем не встановлено, згідно акту перевірки.

Що стосується посилань відповідача на те, що оскільки під час виділу була передана кредиторська заборгованість по зобов`язанням з взаєморозрахунком з покупцем/продавцем (NOVEROCA TNTERPRAISES LIMITED), то Позивач повинен був здійснити нарахування податку на прибуток, оскільки «ТОВ «ТК «Дніпровський», до перевірки не надано інших документів які б свідчили про продовження строку позовної давності по зобов`язанням з взаєморозрахунком з вищевказаним покупцем/продавцем (NOVEROCA TNTERPRAISES LIMITED): договорів, контрактів, повідомлень, актів звірок заборгованості, претензій, вимог кредиторів тощо, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно з акту перевірки, висновки відповідача про прострочення наведеної заборгованості ґрунтуються виключно на тому, що заборгованість виникла в 2013-2014 року, а позовна давність згідно ст. 257 Цивільного кодексу України становить 3 роки.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про дебіторську заборгованість та її розкриття у фінансовій звітності визначає П(С)БО №10 Дебіторська заборгованість, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 №237.

Відповідно до п. 5 П(С)БО №10 дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Відповідно до п. 4 П(С)БО № 10 Безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позивної давності.

Поточна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги визнається активом одночасно з визнанням доходу від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг та оцінюється за первісною вартістю (п. 6 П(С)БО 10).

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та NOVEROCA ENTERPRAISES LIMITED було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів від 25.03.2013 року № 04-066/Н/БВ-2013.

Відповідно до п.п. 1.1 Повірений покупця укладає договір купівлі-продажу цінних паперів в інтересах Покупця та за його рахунок.

Відповідно до п. 3.1 Договору, переоформлення прав власності здійснюється до 25.03.2015 року включно.

Згідно п. 4.1 Договору, Покупець перераховує грошові кошти у безготівковій формі до 25.03.2015 року.

17.06.2013 року між позивачем та NOVEROCA ENTERPRAISES LIMITED було укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу цінних паперів від 25.03.2013 року № 04-066/Н/БВ-2013.

Наведеним договором доповнено п. 3.1 Договору № 04-066/Н/БВ-2013 наступним змістом: «п. 3.1.1. У випадку не переоформлення продавцем права власності на ЦП до 25.03.2015 року, дія цього договору автоматично продовжується на наступні два роки, і так кожного наступного разу до повного виконання Продавцем умов по переоформленню права власності на ЦП».

Також, наведеною додатковою угодою Доповнено п. 4.1 Договору № 04-066/Н/БВ-2013 наступним змістом: « 4.1.1. У випадку не надання покупцем розпорядження повіреному Покупця про сплату у повному обсязі суми визначеної п. 1.5 Договору до 25.03.2015 року включно, на рахунок продавця реквізити якого зазначені у розділу 12 цього договору, дія договору автоматично продовжується на наступні два роки і так кожного разу до повного виконання Покупцем умов по перерахуванню коштів визначених цим пунктом».

Отже, з огляду на вказані обставини справи та невиконання сторонами умов договору в повному обсязі, підстави вважати що за наведеними правовідносинами сплили строки позовної давності, визначені Цивільним кодексом України відсутні.

Також, 29.12.2014 року між позивачем та NOVEROCA ENTERPRAISES LIMITED було укладено договір РЕПО цінних паперів від № БВР-308.

Відповідно до п. 1 наведеного договору, позивач зобов`язується передати у власність NOVEROCA ENTERPRAISES LIMITED, а NOVEROCA ENTERPRAISES LIMITED зобов`язується прийняти і оплатити пакет цінних паперів.

В свою чергу, 04.01.2016 року позивачем на адресу NOVEROCA ENTERPRAISES LIMITED було надіслано повідомлення, відповідно до якого, у зв`язку із невиконанням NOVEROCA ENTERPRAISES LIMITED умов визначених п. 2.3.3 Договору щодо надання розпорядження Депозитарній установі про списання Пакету ЦП, з рахунку Сторони 1 на рахунок в цінних пеперах Сторони-2, позивач прийняв рішення від 04.01.2016 року № 01-04 про продовження дії договору РЕПО від 29.12.2014 року № БВР-308 до 31.12.2015 року.

Отже, з огляду на вказані обставини справи та невиконання сторонами умов договору в повному обсязі, підстави вважати що за наведеними правовідносинами сплили строки позовної давності, визначені Цивільним кодексом України відсутні.

В свою чергу, належним, достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували факт спливу строку позовної давності за наведеними договорами та спростовували наведені обставини, відповідачем до суду подано не було.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені доводи відповідача щодо необхідності віднесення заборгованості за вищенаведеними договорами до безнадійної заборгованості спростовуються, Актом приймання-передачі активів і пасивів від 04.06.2021 р. до розподільчого балансу, Баланс (Ф1) за 2014-2020 р. Договором № 04-058/Г/БВ-2013 купівлі продажу цінних паперів від 21.02.2013 р. з додатками, Договором № 04-066/н/БВ-2013 купівлі продажу цінних паперів від 25.03.2013 р. з додатками, Договором РЕПО цінних паперів № БВР -308 від 29.12.2014 р. з додатками, повідомленням від 04.01.2016 р. про прийняття Рішення про продовження дії Договору РЕПО №БВР-308 від 29.12.2014 р., Рішенням про продовження дії Договору РЕПО № БВР-308 від 29.12.2014 року.

Крім того, зі змісту акту перевірки вбачається, що з огляду на відображення в бухгалтерському обліку позивача вибуття цінних паперів на суму 149483675.45 грн., інших довгострокових зобов`язань на суму 15718300 грн., кредиторської заборгованості на суму 96620355.58 грн., інших поточних зобов`язань на суму 14094907.06 грн та визнання їх такими, що не підлягають погашенню, сума таких зобов`язань включається до складу доходу звітного періоду податковий орган прийшов до висновку про те, що частка сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ «ТК «ДНІПРОВСЬКИЙ» становить менш як 75 відсотків, а саме 38,5 %, та відповідно до п.п. 298.8.4. п. 298.8. ст. 298 Податкового кодексу України і вважає, що ТОВ «ТК «Дніпровський» повинно сплачувати податки на загальних підставах (т. 1 а.с. 22-23).

Відповідно до п.п. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, наведені активи та пасиви були передані за розподільчим балансом ТОВ «Діктіс-К» без порушень законодавства.

Поряд з вказаним, відповідачем не враховані ані наданні Позивачем до перевірки первинні документи, (листи Позивача вих. № 55 від 29.04.2024, вих. № 76 від 21.05.2024 р., вих. № 160 від 08.05.2024 р., вих. № 66 від 15.05.2024 р., вих. № 83, від 27.05.2024 р., вих. № 81/1 від 24.05.2024 р., вих. № 81 від 24.05.2024 р., вих. № 85 від 28.05.2024 р., вих. № 94 від 03.06.2024 р., вих. 88 від 29.05.2024 р., вих. № 93 від 31.05.2024 р., вих. № 96 від 04.06.2024 р.), ані зазначені Позивачем у Формі 2 данні щодо, матеріальних затрат (рядок 2500) в сумі 53 880 000грн. за 2023 р. та 52 319 000грн. за 2022 р., та інших операційних витрат (рядок 2520) 47 147 000 грн. за 2023 р. та 43 743 000грн. за 2022 р.

Зазначені показники фінансового результату були проігноровані контролюючим органом, через що, здійснені ним розрахунки заниження податку на прибуток не відповідають вимогам п.134.1.1. ПКУ.

Отже, висновки відповідача про необхідність переведення позивача з платника єдиного податку 4 групи на загальну систему оподаткування є такими, що суперечать приписам законодавства.

Поряд з вказаним, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо безпідставності висновків відповідача щодо наявності у позивача обов`язку по поданню декларацій з податку на прибуток підприємств за 2022 та 2023 роки та як наслідок протиправності нарахування штрафних санкцій у розмірі 9578430.00 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2024 року № .

Щодо нарахування податку на додану вартість на показники статистичної врожайності по регіону на суму 485 277 грн. за грудень 2023 року, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем враховано врожайність по підприємствах в центнерах з 1 га площі насаджень огірків у плодоносному віці по Дніпропетровській області (відомості офіційного сайту Державної статистики) за період 2023 рік 1 200,0 ц/га та площу насаджень у плодоносному віці огірків по ТОВ «ТК «Дніпровський» 6,15 га, валовий збір огірків відповідно до статистичних даних у 2023 році складає 7 380 ц.

З огляду на середню ціну (без ПДВ) реалізації ТОВ «ТК «Дніпровський» огірків в 2023 році в розмірі 33,46 грн. за 1 кг (24 675 137,61/737 409,81), за висновками відповідача вартість обсягу поставки (без ПДВ) огірків в кількості 72 516 кг (738 000кг 665 484кг) в 2023 році, складає 2 426 385,36 грн., та відповідно ПДВ 485 277,07 грн.

Однак, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними наведені доводи відповідача та погоджується з висновками суду першої інстанції, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість у зазначеному випадку є середня врожайність огірків по регіону, а не фактичний обсяг постачання виробленого товару ТОВ «ТК «Дніпровський», що тягне за собою обов`язок платника податків нараховувати на цю різницю податкові зобов`язання.

Норми Податкового кодексу України не визначають об`єктом оподаткування ПДВ статистичні дані врожайності, та відповідно не зобов`язують платників нараховувати податкові зобов`язання коригуючи їх на статистичну варіативність у разі відмінності показників між середніми даними по регіону та реальними показниками такої врожайності.

Також, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що порівняння середньої врожайності по Дніпропетровській області з показниками врожайності конкретного підприємства (ТОВ "ТК «Дніпровський»") є некоректними з огляду на фактори пов`язані з вирощування відповідних сільськогосподарських товарів, зокрема: інвестиції в технології: Рівень технологічного оснащення підприємства може значно відрізнятися від середнього по області. Цілі виробництва: Підприємство може орієнтуватися на якість продукції, а не на кількість, що впливає на показники врожайності. Статистична некоректність: Порівняння показників окремого підприємства з середніми даними не враховує варіативність та розподіл даних по всій області. Ігнорування динаміки: Одноразове порівняння не враховує історичну динаміку показників підприємства та їх співвідношення з обласними даними. Кваліфікація персоналу: Рівень експертизи працівників окремого підприємства може бути вищим або нижчим за середній. Різні умови вирощування: Кожне підприємство має свої унікальні умови (якість ґрунту, мікроклімат, технології вирощування), які можуть суттєво відрізнятися від середніх по області. Розмір господарства: Великі підприємства можуть мати вищу або нижчу врожайність порівняно з середніми показниками через економію на масштабі або, навпаки, труднощі в управлінні великими площами. Спеціалізація: ТОВ "ТК «Дніпровський»" спеціалізується на певних сортах чи методах вирощування, що впливає на врожайність. Природні фактори: Локальні погодні умови, шкідники чи хвороби рослин можуть значно вплинути на врожайність окремого господарства.

Висновки відповідача щодо визначення середньої врожайності по Дніпропетровській області з показниками врожайності конкретного підприємства ґрунтуються на припущеннях без врахування вищенаведених умов.

Отже, використання середніх показників по області як еталону для оцінки діяльності конкретного підприємства є фактично припущенням податкового органу щодо кількості вирощеної продукції.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що без врахування усіх конкретних умов вирощування, співставлення показників врожайності неможливе, а висновки контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 485 277 грн. в грудні 2023 р. не знаходять свого підтвердження.

Поряд з вказаним, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними висновки податкового органу щодо протиправності не проведення позивачем реєстрації податкових накладних внаслідок невідображення в повному обсязі валового збору огірків в сумі 2426385.00 грн. та протиправності застосування до позивача штрафних санкцій на підставі ст. 120-1 Податкового кодексу України шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення від 31.07.2024 року № . Що стосується посилань відповідача на завищення задекларованих підприємством показників у рядку 10.1. Декларації товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою на загальну суму 3 347 710 грн., у т.ч.: Квітень 2021 року на суму 2 999 500 грн., Серпень 2022 року на суму 348 210 грн.(стор. 34 Акту перевірки) в результаті не підтвердження реальності фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «ТК «Дніпровський» за ТОВ «Євроспецмонтаж» та ТОВ «Бел -Транс», то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 200.1-200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач при здійсненні своєї господарської діяльності мав господарські відносини з ТОВ «Євроспецмонтаж» та ТОВ «Бел -Транс».

Так, між позивачем та ТОВ «Євроспецмонтаж» було укладено договір від 28.08.2022 року № 1608, відповідно до п. 1 якого, Підрядник бере на себе зобов`язання у встанвлені строки своїми силами і засобами за рахунок Замовника виконати будівельні роботи на об`єкті будівельних робіт за проектом «Нове будівництво резервної котельні потужністю 24 МВТ на органічному паливі», а саме влаштування фундаменту під буферну ємність 3000 м. куб., а Замовник зобов`язується прийняти результат таких робіт за актом і сплатити підрядникові вартість виконаних робіт.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії акту виконаних робіт від 30.12.2022 року, податкової накладної від 29.08.2022 року.

В рахунок оплати за отримані роботи позивач перерахував ТОВ «Євроспецмонтаж» грошові кошти на загальну суму 2089260.00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 348210.00 грн.

Також, між позивачем та ТОВ «Бел -Транс» було укладено договір від 18.01.2021 року № 1801, відповідно до п. 1 якого, підрядник зобов`язується за дорученням Замовника надати послуги з ремонту водопроводу та опалення боку теплиць № 2 за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Єлизаветівка, вул. Теплична 1, з використанням своїх матеріалів та матеріалів Замовника на об`єкті Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи за цим Договором, а такод оплатити їх у відповідності до умов Договору.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Бел -Транс» було укладено договір від 02.04.2021 року № 02/04, відповідно до п. 1 якого , Підрядник зобов`язується за дорученням Замовника виконати ремонтні роботи на блоках теплиць за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Єлизаветівка, вул. Теплична.1 з використанням своїх матеріалів та матеріалів Замовника на об`єкті Замовника, а замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи за договором, та оплатити їх у відповідності з договором.

Поряд з вказаним, між позивачем та ТОВ «Бел -Транс» було укладено договір від 01.02.2021 року № 0102, відповідно до п. 1 якого Підрядник зобов`язується за дорученням Замовника виконати ремонтні роботи на блоках теплиць за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Єлизаветівка, вул. Теплична, 1 з використанням своїх матеріалів та матеріалів Замовника на об`єкті Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи за договором, а також оплатити їх у відповідності з Договором.

Також, між позивачем та ТОВ «Бел -Транс» було укладено договір від 11.11.2020 року № 1111, відповідно до п. 1 якого Підрядник зобов`язується за дорученням Замовника надати послуги з демонтажу та монтажу скла на блоку теплиць № 2 за адресою: Дніпропетровська область, Петриквівський район, с. Єлизаветівка, вул. Теплична, 1 з використанням своїх матеріалів та матеріалів Замовника на об`єкті Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи, а також оплатити їх.

На виконання умов наведених договорів, сторонами було складено акти виконаних робіт, податкові накладні.

Розрахунок за виконані роботи був здійснений в безготівковій формі шляхом перерахування на банківський рахунок ТОВ «Бел -Транс» грошових коштів.

Також, факт складення наведених первинних документів відображено в акті документальної перевірки, на підставі якої було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення (т. 1 а.с. 39).

Дослідивши наведені спірні документи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що останні містять всі обов`язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними та такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача.

Щодо посилань податкового органу на відсутність у контрагентів позивача основних засобів, складських приміщень та іншого в тому числі орендованого майна, недостатньої кількості трудових ресурсів, невідповідність придбаних та реалізованих товарів, віднесення податковим органом певних контрагентів до ймовірних учасників схем ухилення від оподаткування, не знаходження останніх за місцем реєстрації та як наслідок відсутності ділової мети на здійснення господарської операції, то суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, тощо, то відповідно, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 61 Конституції України, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Так, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення виконавцем послуг правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у позивача відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу "Інтерсплав проти України" (рішення від 09.01.2007 року (заява № 803/02), вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Так само, невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Що стосується посилань податкового органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2019 року по справі № 826/11629/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо факту віднесення окремих контрагентів-постачальників позивача до категорії «ризикових» відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 11.12.2019 року №1165, суд зазначає, що такий Порядок врегульовує виключно правовідносини, які виникають між податковим органом та платником податку на додану вартість. При цьому, єдиним правовим наслідком визнання платника податку «ризиковим» є виникнення у податкового органу права зупинити реєстрацію податкової накладної платника ПДВ, визнаного «ризиковим», жодних інших правових наслідків податковим законодавством не передбачено. Відтак, перебування платника в статусі «ризикового» чи позбавлення даного статусу не може беззаперечно свідчити про реальність чи нереальність вчинених таким платником податків господарських операцій.

Аналогічні висновки викладенні у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2024 року по справі № 160/31872/23. Що стосується посилань податкового органу на ненадання для огляду журналів перепусток за 2022 рік, то колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що наведене не може слугувати доказом відсутності робіт. Водночас, ненадання документів на відрядження працівників не було можливим, оскільки такі документи зберігаються на підприємстві, яке направляє працівників у відрядження. У даному випадку ці документи мають знаходитися у ТОВ «Євроспецмонтаж», а не у ТК «Дніпровський».

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкові повідомлення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 31.07.2024 р. № , форма «Р» на суму 47 892 150 грн.00 коп., № , форма «ПС» на суму 680 грн. 00 коп., № , форма «Р» на суму 26 872 534,50 грн., № , форма «В4», на суму 290 287 грн., № від 31.07.2024 р., форма «ПН» на суму 3400 грн, які прийняття на підставі акту перевірки від 11.06.2024 № 1580/04-36-07-13/30420987 є протиправними та підлягають скасування, оскільки судом у ході розгляду справи не встановлено порушень Позивачем норм податкового законодавства. Щодо правомірності винесенні податкового повідомлення-рішення № , форма «ПС» від 26.06.2024 р. на суму 1020 грн., а саме ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як видно з матеріалів справи, податковий орган дійшов висновку щодо не надання документів та пояснень щодо сум розподільчого балансу «ТОВ «ТК ДНІПРОВСЬКИЙ», який передавався до ТОВ «Діктіс - К».

Між тим, згідно акту перевірки від 11.06.2024 № 1580/04-36-07-13/30420987, в останньому відповідачем були відображенні відповідні суми по розподільчому балансу, що свідчить про безпідставність наведених доводів відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року в адміністративній справі №160/21748/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова в повному обсязі складена 02.04.2025.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай