Справа № 320/709/22
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/709/22 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Ганечко О. М., Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 21 446,11 грн, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 , завдану шкоду у сумі 21446,11 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 , завдану шкоду у розмірі 21 446 (двадцять одна тисяча чотириста сорок шість) грн 11 коп.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта обґрунтовані, зокрема, тим, що результати службового розслідування щодо відповідача затверджувались, а службове розслідування призначалось особою, яка має конфлікт інтересів. Відповідачу не було надано можливість надати пояснення щодо спірних правовідносин. Також вказано на інші процедурні порушення, які мали місце під час проведення службового розслідування.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 15.05.2018 по 30.11.2021 на посаді командира військової частини.

Відповідач звільнений з військової служби наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.11.2021 №511. Виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 30.11.2021 у зв`язку зі звільненням з військової служби відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.11.2021 №221.

За результатами службового розслідування, призначеного у військовій частині НОМЕР_1 з метою уточнення причин і умов, що сприяли невиконанню пропозиції аудиторського звіту за результатами змішаного аудиту (фінансового та відповідності) військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 30.04.2018 від 23.06.2018 №234/3/41/аз по прийняттю рішення щодо зайвого перерахування коштів військовою частиною НОМЕР_1 до державних цільових фондів на суму 21 446,11 грн., а також встановлення ступеня вини колишнього командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, - встановлено, що відповідно до аудиторського звіту за результатами змішаного аудиту (фінансового та відповідності) військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 30.04.2018 (№234/3/41/аз від 23.06.2018, далі - Звіт) в результаті перевірки правильності розрахунків допомоги по вагітності та пологам військовослужбовцям встановлено зайве перерахування коштів до державних цільових фондів на суму 21446,11 грн. Згідно даних Звіту відповідальна за нарахування грошового забезпечення начальник ФЕС капітан ОСОБА_2 зазначене порушення усно пояснила неуважністю у зв`язку із значним навантаженням в роботі. У підсумковій частині Звіту висловлено рекомендацію (пропозицію) прийняти рішення щодо зайвого перерахування коштів до державних цільових фондів (на суму допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами нараховувався ПДФО) в сумі 21,45 тис.грн.

За даним фактом у військовій частині НОМЕР_1 проведено службове розслідування, за результатами якого прийнято рішення про підготовку та подання цивільного позову щодо стягнення збитків, завданих державі, з громадянки ОСОБА_2 (яка з 21.06.2013 перебувала на посаді помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби, 08.08.2018 виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Відповідно до довідки про вартісну оцінку заподіяної шкоди від 09.12.2021 сума матеріальної шкоди, завданої зайвим перерахуванням коштів військовою частиною НОМЕР_1 до державних цільових фондів, а саме перерахуванням податку на доходи фізичних осіб на суму допомоги у зв`язку з вагітністю військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року - становить 21446 (двадцять одну тисячу чотириста сорок шість) гривень 11 копійок.

Вказане стало можливим через неправомірні дії колишнього командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , які виразились у неналежному виконанні обов`язків командира військової частини, що, в свою чергу, призвело до невжиття заходів для відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовій частині, та полягають у порушенні вимог абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якого військовослужбовець зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та абзаців 4 та 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якими передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині та вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, призвели до невідшкодування військовій частині НОМЕР_1 у встановлені законодавством терміни матеріальної шкоди, завданої зайвим перерахуванням коштів військовою частиною НОМЕР_1 до державних цільових фондів, а саме перерахуванням податку на доходи фізичних осіб на суму допомоги у зв`язку з вагітністю військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року - в розмірі 21446,11 грн.

На підставі вищевикладеного та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.12.2021 №102, 10.12.2021 на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 направлено претензію про відшкодування завданої шкоди в розмірі 21446,11 грн. (вих.№620/1501), однак на день подання позовної заяви ОСОБА_1 не відшкодовано в добровільному порядку зазначену шкоду.

Оскільки на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби колишнім командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вжито належних заходів щодо притягнення осіб, винних у зайвому перерахуванні коштів військовою частиною НОМЕР_1 до державних цільових фондів в розмірі 21446,11 грн, а також у встановлені законодавством терміни не подано заяву до податкового органу щодо повернення або відшкодування помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань (1095 днів з дня, що настає за днем виникнення такої переплати), зазначеними діями (бездіяльністю), військовій частині НОМЕР_1 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 21446,11 грн, а також враховуючи, що в добровільному порядку ОСОБА_1 заподіяну шкоду не відшкодовано, військова частина НОМЕР_1 звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доказів виконання претензії Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування завданої шкоди від 10.12.2021 №620/1501 до суду не надано, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 .

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №160-IX пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано/

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до аудиторського звіту за результатами змішаного аудиту (фінансового та відповідності) військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 30.04.2018 (№234/3/41/аз від 23.06.2018, далі - Звіт) в результаті перевірки правильності розрахунків допомоги по вагітності та пологам військовослужбовцям встановлено зайве перерахування коштів до державних цільових фондів на суму 21446,11 грн. Згідно даних Звіту, відповідальна за нарахування грошового забезпечення начальник ФЕС капітан ОСОБА_2 зазначене порушення усно пояснила неуважністю у зв`язку із значним навантаженням в роботі. У підсумковій частині Звіту висловлено рекомендацію (пропозицію) прийняти рішення щодо зайвого перерахування коштів до державних цільових фондів (на суму допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами нараховувався ПДФО) в сумі 21,45 тис.грн.

Крім того, у Звіті мається підпис про ознайомлення з ним командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 та начальника фінансово-економічної служби капітана ОСОБА_2 . Після підписів зазначено наступне: "Примірник №2 одержав. Підтверджую, що первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні аудиту, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність Частини (спростовують викладені у звіті докази та факти) за досліджуємий період відсутні". Нижче зазначено посаду (командир військової частини НОМЕР_1 ), звання (підполковник), підпис, ініціали та прізвище ( ОСОБА_8 ). Нижче дата - 23 червня 2018 року.

Відповідно до довідки щодо виплати допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами за період з 01.01.2015 по 30.04.2018, яка підписана командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 та помічником командира частини - начальником ФЕС капітаном ОСОБА_2 , №71/272 від 06.06.2018, нижчепойменованим військовослужбовцям нараховано та компенсовано ПДФО 18%: ОСОБА_3 - в сумі 4564,91 грн.; ОСОБА_4 - в сумі 1064,03 грн.; ОСОБА_5 - в сумі 4941,17 грн.; ОСОБА_6 - в сумі 5695,89 грн.; ОСОБА_7 - в сумі 5180,11 грн. Всього на загальну суму 21446,11 грн.

Вказані дані підтверджено роздавальними відомостями військової частини НОМЕР_1 (за період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року).

Згідно акту службового розслідування від 11.01.2019 за фактом зайвого перерахування коштів до цільових фондів внаслідок нарахування та компенсації податку з доходів фізичних осіб на допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами наступним військовослужбовцям: старшому солдату ОСОБА_3 , старшому солдату ОСОБА_4 , старшому солдату ОСОБА_5 , старшому солдату ОСОБА_6 , солдату ОСОБА_7 помічником командира військової частини НОМЕР_1 з ФЕР - начальником фінансово-економічної служби капітаном ОСОБА_9 , - встановлено, що помічник командира військової частини з фінансово-економічної роботи капітан ОСОБА_9 нанесла фінансові збитки державі внаслідок особистої недисциплінованості та неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, чим порушила вимоги статей 6, 11, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Командиром затверджено пропозицію щодо підготовки та подання цивільного позову щодо стягнення збитків, завданих державі, з громадянки ОСОБА_2 (яка на день завершення службового розслідування була звільнена з військової служби).

Командиром військової частини НОМЕР_1 наказано підготувати та належним чином оформити матеріали службового розслідування з метою підготовки та подання цивільного позову щодо стягнення збитків, завданих державі, з громадянки ОСОБА_2 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.01.2019 №4 "Про результати службового розслідування за фактом зайвого перерахування коштів до цільових фондів і нарахування та компенсації податку з доходів фізичних осіб на допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами військовослужбовцям"). Однак вимоги зазначеного наказу не виконані та позов до винної особи не був поданий до суду у встановлені чинним законодавством терміни.

Згідно листа Головного управління Державної податкової служби України у Київській області від 02.06.2021 №13359/5/10-36-24-11 строк, визначений пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України для подання заяви про повернення або відшкодування помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань - 1095 днів з дня, що настає за днем виникнення такої переплати. Враховуючи, що останнє зайве нарахування податку на доходи фізичних осіб на допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 відбулось у листопаді 2017 року - кінцевим терміном для звернення до органів Державної податкової служби України для повернення або відшкодування помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань був листопад 2020 року. У вказаний період військовою частиною НОМЕР_1 вказана заява не направлялась до органів Державної податкової служби України.

Відповідно до довідки про вартісну оцінку заподіяної шкоди від 09.12.2021, сума матеріальної шкоди, завданої зайвим перерахуванням коштів військовою частиною НОМЕР_1 до державних цільових фондів, а саме перерахуванням податку на доходи фізичних осіб на суму допомоги у зв`язку з вагітністю військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року - становить 21446 (двадцять одну тисячу чотириста сорок шість) гривень 11 копійок.

З метою уточнення причин та умов, що сприяли невиконанню пропозиції аудиторського звіту за результатами змішаного аудиту (фінансового та відповідності) військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 30.04.2018 від 23.06.2018 №234/3/41/аз по прийняттю рішення щодо зайвого перерахування коштів військовою частиною НОМЕР_1 до державних цільових фондів на суму 21 446,11 грн. в період з 02 по 10 грудня 2021 року проведено службове розслідування, в ході якого встановлено, що неправомірні дії колишнього командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , які виразились у неналежному виконанні обов`язків командира військової частини, що в свою чергу призвело до невжиття заходів для відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовій частині, та полягають у порушенні вимог абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якого військовослужбовець зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та абзаців 4 та 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якими передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині та вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, - призвели до невідшкодування військовій частині НОМЕР_1 у встановлені законодавством терміни матеріальної шкоди, завданої зайвим перерахуванням коштів військовою частиною НОМЕР_1 до державних цільових фондів, а саме перерахуванням податку на доходи фізичних осіб на суму допомоги у зв`язку з вагітністю військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року - в розмірі 21446,11 грн., що завдало військовій частині НОМЕР_1 матеріальну шкоду на вказану суму.

Жодних обґрунтованих доводів щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 , завданої шкоди у сумі 21446,11 грн апеляційна скарга не містить.

В частині тверджень апелянта стосовно процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція щодо значимості процедурних порушень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Колегія суддів зазначає, що викладені відповідачем доводи щодо процедури проведення службового розслідування не містять належної аргументації стосовно того, яким чином вони вплинули на обов`язок відшкодувати завдану шкоду, та не містять спростування щодо наявності такого обов`язку, а відтак оцінюються критично.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та спростовували зазначені вище мотиви або підтверджували відсутність підстав для задоволення позову апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 21 446,11 грн - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Є. О. Сорочко