Справа № 280/11618/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Справа № 280/11618/21 провадження №СН/280/40/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., представника позивача: адвоката Гришка І.І., представника відповідача: Рижкової А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл-Транс-Газ» (71700, Запорізька область, м. Токмак, вул. Нагорна, буд. 91; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663 )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оіл-Транс-Газ» (далі позивач, ТОВ «Оіл-Транс-Газ») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 06.10.2021 № 9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в розмірі 253 569,12 грн, прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі акту фактичної перевірки № 8088/08/01/07/09/42924237 від 30.08.2021 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.

В обґрунтування позову посилається на те, що у відповідача були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки, а висновки про виявлені під час фактичної перевірки порушення є хибними. Вказує, що зазначаючи про наявність за місцем зберігання та реалізації товарів необлікованих товарно-матеріальних цінностей на суму 126 927,56 грн, в Акті перевірки чітко не вказано, які саме товарно-матеріальні цінності (найменування, кількість тощо) були виявлені за адресою місця проведення перевірки, а також якими первинними документами підтверджується ця обставина. Також Акт перевірки не містить доказів того, що посадовими особами контролюючого органу, з метою визначення необлікованих товарно-матеріальних цінностей, було ініційовано проведення інвентаризації, за результатами проведення якої було складено відповідний акт. За таких обставин, вважає висновки контролюючого органу, викладені в Акті фактичної перевірки, необґрунтованими та такими, що не мають свого документального підтвердження. Стверджує, що підставою для нарахування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн є висновок контролюючого органу про неподання до органів ДПС звітності, пов`язаної з використанням РРО № та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за: 05.03.2021; 08.04.2021; 01.05.2021; 12.05.2021. З огляду на те, що у позивача наявні Z -звіти за відповідні дати, вважає, що висновок Акту перевірки у цій частині є необґрунтованим та безпідставним. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву посилається на те, що Актом перевірки встановлено, що на момент проведення перевірки АЗС за адресою: Запорізька область, м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А, де здійснює діяльність ТОВ «Оіл-Транс-Газ» не зберігається (відсутній) другий примірник змінного звiту АЗС за формою 17-НП, що свідчить про порушення установленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. В ході перевірки були зняті фактичні залишки паливо-мастильних матеріалів, складено відомість товарно-матеріальних цінностей, відповідно до яких на момент перевірки було не оприбутковано паливо-мастильних матеріалів на загальну суму 126527,56 грн, що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР). Також відповідач зазначає, що в ході фактичної перевірки позивачем до перевірки не було надано оригіналів первинних документів обліку пального, обов`язковість ведення яких саме за місцем продажу пального передбачена чинним законодавством. Оператор АЗС надав письмові пояснення, які свідчать про відсутність ведення обліку наявного пального на АЗС за адресою: м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А та веденням такого обліку «в офісі підприємства». При подальшій перевірці встановлено неподання до органів ДПС звітності, пов`язаної із використанням реєстратора розрахункових операцій (далі також РРО), та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РPO всього 14 випадків, що є порушенням пунктів 7, 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР. Вважає спірне податкове повідомлення-рішення правомірним. Просить відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду (головуючий суддя Стрельникова Н.В.) від 28 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 6 жовтня 2021 року №9. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 01.10.2024 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задоволено частково; рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року у справі №280/11618 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд вказав на необхідність дослідження чи зазначалось ТОВ «Оіл-Транс-Газ» у додатку до листа ДПС України, яким повідомлено про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації пального, оскільки саме з цим фактом пов`язана наявність або відсутність права у податкового органу на проведення перевірки, та відповідно правові наслідки такої перевірки.

31.10.2024 матеріали справи №280/11618/21 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Семененко М.О.

Ухвалою суду від 05.11.2024 прийнято справу до провадження, призначено підготовче засідання на 04 грудня 2024 року; витребувано у ГУ ДПС у Запорізькій області копію файла в електронному вигляді, зазначеного в додатках до листа ДПС України від 26.05.2021 №11958/7/99-00-07-05-03-07.

28.11.2024 відповідачем подано до суду витребувані докази.

Ухвалою суду від 02.12.2024 задоволено заяву представника ТОВ «Оіл-Транс-Газ» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 04.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 15.01.2025.

Ухвалою суду від 15.01.2025 відкладено підготовче засідання на 03.02.2025.

21.01.2025 представником позивача подано додаткові письмові пояснення по справі, за змістом яких вважає висновок контролюючого органу про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, чим порушено приписи п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, необґрунтованим. З посиланням на положення Податкового кодексу України (далі ПК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, вказує, що в разі виявлення фактів порушень податкового законодавства під час проведення фактичної перевірки відповідні обставини, викладаються в акті перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів. У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті перевірки фактом порушення необхідно: 1) чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; 2) зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення. Позивач вважає, що контролюючим органом не було дотримано вказаних вимог. В матеріалах перевірки відсутні копії документів, зокрема, посадової інструкції оператора АЗС, в яких було б чітко визначено перелік його посадових обов`язків та які б свідчили про те, що саме оператор АЗС є відповідальною особою за ведення на АЗС обліку нафтопродуктів. Вважає, що всі нафтопродукти, які надходять на АЗС для продажу, у відповідній кількості заносяться до РРО, який і здійснює облік зазначених товарно - матеріальних цінностей. З акту перевірки вбачається, що працівники податкового органу, виявивши на АЗС відсутність другого примірника змінного звіту за формою № 17-НП, лише на підставі цього дійшли до висновку про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Втім, аналізуючи дані відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) (додаток № 3 до акту перевірки), вбачається те, що загальний об`єм нібито необлікованих товарно матеріальних цінностей перевіряючими особами у своїй відомості було розраховано, виходячи із даних першого примірника змінного звіту за формою № 17-НП та Х-звіту РРО за 21 серпня 2021 року. З огляду на те, що Х-звіт (фіскальний звітний чек) РРО за 21.08.2021, змінний звіт за формою № 17-НП та оборотно сальдова відомість ТОВ «Оіл Транс - Газ» по субрахунку 2821 станом на 21.08.2021 містять відомості про фактичні залишки пального та у літрах кожного найменування, на думку позивача, вказана обставина спростовує висновок контролюючого органу про наявність у позивача станом на 21.08.2021 необлікованих товарно матеріальних цінностей та підтверджує факт належного оприбуткування відповідних товарно матеріальних цінностей. Звертає увагу, що акт перевірки не містить доказів того, що посадовими особами контролюючого органу, з метою визначення обсягу необлікованих товарно матеріальних цінностей, було ініційовано проведення інвентаризації, за результатами проведення якої було складено відповідний акт. Жодних вимірювань чи обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів шляхом проведення, зокрема, відповідної інвентаризації відповідачем на АЗС не здійснювалось і, як наслідок, жодні відхилення наявних на АЗС нафтопродуктів від даних обліку позивача контролюючим органом фактично не були встановлені. Враховуючи вищенаведене, вважає, що висновок відповідача про наявність у позивача станом на 21.08.2021 необлікованих товарно - матеріальних цінностей є безпідставним.

31.01.2025 до суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач зазначає, що застосування санкції за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, не потребує встановлення реалізації таких товарів, для її застосування достатньо пасивної поведінки платника (ненадання, неповідомлення про наявність об`єктивних причин відсутності таких документів або причин неможливості їх надання до перевірки).

Ухвалою суду від 03.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05.03.2025.

Ухвалою суду від 05.03.2025 відкладено розгляд справи на 24.03.2025.

У судовому засіданні 24.03.2025 судом проголошено скорочене рішення.

Під час судового розгляду представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення, з підстав, викладених у заявах по суті справи та додаткових письмових поясненнях. Представник позивача просив позов задовольнити, представник відповідача наполягав на відсутності підстав для задоволення позову.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані учасниками справи до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі ст. 19-1, ст.20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80, п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, прийнято наказ №2521-п від 19 серпня 2021 року про проведення з 21 серпня 2021 року фактичної перевірки ТОВ «Оіл-Транс-Газ» за місцем здійснення діяльності: Запорізька обл., м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А, з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядок приймання, транспортування, зберігання та реалізацію пального; порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск та облік нафти і нафтопродуктів; вимоги законодавства, яке регулює ведення касових операцій, наявності ліцензії та інших документів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та підакцизних товарів в Україні.

Вказаний наказ прийнято на підставі листа ДПС України від 26.05.2021 №11958/7/99-00-07-05-03-07 стосовно можливих порушень законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, суб`єктами господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації пального, у тому числі ТОВ «Оіл-Транс-Газ».

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом складено акт фактичної перевірки №8088/08/01/07/09/42924237 від 30 серпня 2021 року (далі Акт фактичної перевірки), згідно з висновками якого, контролюючим органом встановлено такі порушення:

- п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи);

- п. 7, п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (неподання до органів ДПС звітності, пов`язаної з використанням РРО № , та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021, 12.05.2021);

- п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації).

Не погоджуючись із висновками, викладеними в Акті фактичної перевірки, позивач подав до контролюючого органу заперечення до акту перевірки, за наслідками розгляду яких, відповідач листом від 4 жовтня 2021 року № 61516/6/08-01-07-09 повідомив, що заперечення є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи висновки, викладені в Акті фактичної перевірки, відповідачем 6 жовтня 2021 року прийнято податкове повідомлення рішення форми «С» №9 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в загальному розмірі 253 569,12 грн.

Згідно розрахунку фінансових санкцій, встановлено:

- за порушення п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР застосовано фінансову санкцію на підставі п.1 ст.17, п.11 Прикінцевих положень Закону №265/95-ВР в сумі 4 грн;

- за порушення п. 7, п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР застосовано фінансову санкцію на підставі п.10 ст.17 Закону № 265/95-ВР в сумі 510 грн;

- за порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР застосовано фінансову санкцію на підставі ст.20 Закону № 265/95-ВР в сумі 253 055,12 грн.

Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та такими, що порушує його законні права та інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Тобто, вказана норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі за наявної/ отриманої інформації про можливі порушення, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

У наказі №2521-п від 19 серпня 2021 року підстави для призначення фактичної перевірки позивача сформульовані з посиланням на пп.80.2.2., п.80.2 ст. 80 ПК України.

Підставою для прийняття відповідачем наказу про проведення фактичної перевірки позивача слугувала інформація, викладена у листі ДПС України від 26 травня 2021 року №11958/7/99-00-07-05-03-07 стосовно можливих порушень законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації пального.

У листі від 26 травня 2021 року № 11958/7/99-00-07-05-03-07 зазначено, що проведеним ДПС аналізом сум виторгів РРО суб`єктів господарювання за місцями роздрібної торгівлі пальним (січень-квітень 2021 року) виявлено 594 об`єкти роздрібної торгівлі, де виторг від продажу пального та отриманий дохід менший за мінімальні витрати на утримання такого об`єкту, що у свою чергу свідчить про високу ймовірність реалізації необлікованого пального без застосування РРО, тіньового обігу готівки та ухилення від сплати податків. Цим листом зобов`язано територіальні органи ДПС організувати та провести фактичні перевірки місць роздрібної торгівлі пальним за адресами, зазначеними у додатку 1 до цього листа.

На виконання вимог ухвали суду від 05.11.2024, відповідачем надано до матеріалів справи додаток 1 до вказаного листа від 26 травня 2021 року № 11958/7/99-00-07-05-03-07, в якому зазначено ТОВ «Оіл-Транс-Газ» за місцем здійснення діяльності: Запорізька обл., м.Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А.

Відтак, посилання позивача на відсутність підстав для проведення фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та були спростовані наданими відповідачем письмовими доказами.

Перевіряючи правильність висновків контролюючого органу щодо виявлених порушень чинного законодавства, суд зазначає таке.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон №265/95-ВР. Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За визначеннями, наведеними у статті 2 3акон №265/95, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

З наведеного слідує, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону, зокрема, фінансова санкція за вказане порушення передбачена статтею 17 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до пункту 11 Прикінцевих положень Закону №265/95-ВР тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) й утворює склад правопорушення.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.02.2023 №500/6845/21.

У цій постанові Верховний Суд вказав, що у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Факт продажу позивачем омивача без застосування РРО відображено в акті перевірки, який є доказом виявлених порушень, та не заперечується позивачем, отже, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР (з у рахуванням пункту 11 Прикінцевих положень Закону №265/95-ВР) за порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи.

Підставою для нарахування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн є висновок контролюючого органу про неподання позивачем до органів ДПС звітності, пов`язаної з використанням РРО №, та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО, зокрема, за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021, 12.05.2021, чим порушено п. п. 7, 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Відповідно до положень пункту 7 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Пунктом 9 статті 3 цього Закону визначено, що суб`єкти господарювання зобов`язані щоденно створювати у паперовій та/або електронній формі реєстраторами розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) або програмними реєстраторами розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Статтею 2 Закону 265/95-ВР визначено, що фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звітний чек) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час створення якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься відповідно до фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій або фіскального сервера контролюючого органу.

Відповідно до пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (надалі Вимоги №199), Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та внесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора.

Пунктом 14 Вимог №199 визначено, що чеки всіх звітів повинні містити такі загальні реквізити:

- назву і адресу господарської одиниці;

- індивідуальний номер платника, перед яким друкуються великі літери "ПН". У разі коли суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрований як платник ПДВ, замість індивідуального номера платника повинен бути надрукований ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або ідентифікаційний номер згідно з ДРФО (для фізичних осіб), а замість літер "ПН" - літери "ІД";

- фіскальний номер реєстратора, перед яким друкуються великі літери "ФН";

- заводський номер реєстратора;

- логотип виробника.

У відповідності до положень пункту 17 Вимог 199, чек Z-звіту - фіскальний звітний чек повинен додатково містити такі дані (всі підсумки та суми обчислюються за зміну):

- підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) за кожною ставкою ПДВ окремо;

- літерні позначення та відповідні ставки ПДВ у відсотках, а також дати їх останнього занесення (якщо таке занесення проводилося у день друкування даного фі-скального звітного чека);

- суми ПДВ за кожною ставкою;

- підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги), продаж яких не підлягає обкладенню ПДВ;

- загальний підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) з розбивкою за формами оплати;

- підсумок розрахункових операцій та суми ПДВ відповідно до абзаців другого, четвертого, п`ятого, шостого цього пункту за сумами коштів, виданих покупцям (споживачам послуг), якщо такий підсумок не дорівнює нулю;

- суми готівки за операціями "службового внесення" та "службової видачі";

- кількість касових чеків (квитанцій), виданих за зміну, окремо за реалізованими товарами (наданими послугами) та виданими коштами;

- номер, дату і час друкування фіскального звітного чека;

- повідомлення про обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті та дійсність фіскального звітного чека.

Згідно положень пункту 2 Вимог №199, фіскальна інформація інформація про обсяг розрахункових операцій, проведених через реєстратор у фіскальному режимі роботи, інформація, що міститься в розрахункових документах, інформація, що вноситься до оперативної пам`яті реєстратора за підсумками розрахункової операції, інформація, що вноситься до фіскальної пам`яті за підсумками зміни, контрольна стрічка в електронній формі та контрольно-звітна інформація, яка передається до системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій.

Фіскалізація це перехід від нефіскального до фіскального режиму роботи реєстратора.

Статтею 2 Закону 265/95-ВР визначено, що фіскальний режим роботи це режим роботи опломбованого належним чином реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій.

Згідно пункту 3 Вимог №199, фіскалізація проводиться один раз за весь період експлуатації реєстратора. При цьому реєстратор повинен забезпечити неможливість подальшого виходу з фіскального режиму роботи.

Відповідно до пункту 6 Вимог №199, усі документи, що друкуються реєстратором у фіскальному режимі роботи, повинні мати логотип виробника, зазначений в експлуатаційній документації на конкретну модель (модифікацію) реєстратора, який виводиться на друк тільки після закінчення друкування фіскальних даних. Логотип виробника друкується у вигляді графічного зображення. Не дозволяється друкування логотипа символами, що застосовуються для друкування документа.

Реєстратор повинен забезпечувати ідентичність фіскальної інформації в копіях документів, що зберігаються в носії контрольної стрічки в електронній формі, такій інформації у відповідних документах, створених в паперовій та/або електронній формі.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що суб`єкт господарювання повинен створювати та друкувати Z-звіт кожного дня, протягом якого він здійснював розрахункові операції, не пізніше 24:00 цього дня. Оскільки в добі всього 24 години (тобто, день триває з 0 години ранку та закінчується 24 годиною ночі), при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня.

Особливості роботи РРО повинні забезпечувати створення у паперовій та/або електронній формі фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) за кожний робочий день.

Відповідно до пункту 2 Вимог №199, Z-звіт це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та внесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора.

Зміна це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.

У примітках до формату і розрядності даних, що зберігаються у фіскальній пам`яті (додаток до Вимог №199), зазначено, що максимальна тривалість зміни РРО не повинна перевищувати 24 години.

Отже, законодавець чітко закріпив за суб`єктом господарювання обов`язок щоденно створювати у паперовій та/або електронній формі реєстраторами розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) або програмними реєстраторами розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій. При цьому, Z-звіт повинен бути створений та надрукований до кінця дня, але не пізніше 24 години цього дня.

Судом встановлено, що позивачем за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021 та 12.05.2021 були сформовані наступні Z звіти:

1) Z звіт за 05.03.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 6 961,23 грн (№1371 від 06.03.2021; час друкування 00:06:55; фіскальний номер - );

2) Z звіт за 08.04.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 12 602, 47 грн (№1406 від 09.04.2021; час друкування 00:08:12; фіскальний номер - );

3) Z звіт за 01.05.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 0,00 грн. (№1429 від 02.05.2021; час друкування 00:02:28; фіскальний номер - );

4) Z звіт за 12.05.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 3 887,30 грн (№1440 від 13.05.2021; час друкування 00:32:22; фіскальний номер - ).

Вказані Z звіти мають всі обов`язкові реквізити, визначені Вимогами №199, зокрема, номер, дату і час друкування, фіскальний номер реєстратора, повідомлення про обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті тощо.

Водночас, зважаючи на час друкування сформованих Z звітів можна дійти висновку, що позивачем порушено вимоги п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР, оскільки Z звіти створені (сформовані) поза зміною роботи РРО, чим перевищено режим його роботи, який встановлений до 24 години.

Відповідно до пункту 10 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі неподання до контролюючих органів звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій через дротові або бездротові канали зв`язку в разі обов`язковості її подання.

Оскільки Z звіти роздруковані позивачем із порушенням наведених норм права, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 10 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пунктів 7 та 9 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Щодо встановленого порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації), суд виходить з такого.

В акті перевірки зафіксовано порушення ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме: на момент перевірки АЗС за адресою м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133 А ТОВ «Оіл-Транс-Газ» 21.08.2021 о 8:30 не зберігається (відсутній) другий примірник змінного звіту АЗС за формою 17-НП, що свідчить про порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, приписами підпункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР чітко встановлений порядок, відповідно до якого, суб`єкт господарювання зобов`язаний: вести облік товарних запасів; здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку; на місці продажу товарів зберігати документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, які знаходяться на місці реалізації, і надати їх контролюючим органам на початок проведення перевірки, в тому числі надати документи про походження товарних запасів.

Фінансова відповідальність застосовується у разі не ведення такого обліку та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік таких товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (ст. 20 Закону № 265/95-ВР).

Суд зазначає, що законодавцем не визначено конкретний перелік документів, які можуть надаватись платником податків на підтвердження ведення обліку товарів, у зв`язку з чим доводи податкового органу про наявність порушення у зв`язку з ненаданням другого примірника змінного звіту за формою №17-НП є безпідставними.

Документами, які підтверджують облік товарів, можуть бути будь-які документи, які складаються у відповідності до правил бухгалтерського обліку, надані суб`єктом господарювання під час перевірки на місці продажу цих товарів, і достовірно підтверджують походження та облік такого товару.

Водночас, інформація щодо таких товарів у РРО, зокрема, Х-звіт (денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам`яті реєстратора), не може бути визнана належним підтвердженням обліку та походження товару, оскільки реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. Отже, РРО не призначений та не використовується для забезпечення обліку та походження товарних запасів.

Судом встановлено, що під час фактичної перевірки позивач не надав будь-яких документів обліку товарів, які знаходились у місці реалізації станом на 21.08.2021 на АЗС за адресою: м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133 А, а тому суд дійшов висновку, що податковий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції на підставі приписів ст. 20 Закону №265/95-ВР.

Таким чином, доводи позивача про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та були спростовані наданими до матеріалів справи письмовими доказами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 5 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2024 року у цій справі № 280/11618/21, якою справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та постанову суду апеляційної інстанції про залишення рішення суду першої інстанції без змін, надав оцінку по суті виявлених порушень та вказав про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, зазначив, що суди попередніх інстанцій передчасно дійшли висновку про задоволення позовних вимог частині порушення позивачем пунктів 7 та 9 статті 3 Закону №265/95-ВР, враховуючи ту обставину, що Z звіти роздруковані з порушенням наведених норм права, а також визнав, що податковий орган мав право застосовувати до позивача штрафні санкції на підставі приписів ст. 20 Закону №265/95-ВР.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У контексті встановлених обставин справи, а також висновків і мотивів, викладених в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2024 року у цій справі, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на висновки суду про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл-Транс-Газ» (71700, Запорізька область, м. Токмак, вул. Нагорна, буд. 91; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 2 квітня 2025 року.

Суддя М.О. Семененко