Справа № 754/17525/24
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/65/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (через свого представника - адвоката Скрипку І.М.) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про адміністративне правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.11.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3. ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу 25 500 грн. за те , що він відмовився від проходження військово-лікарської комісії та відмовився отримувати направлення для проходження медичного огляду. Також постановою від 30.11.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу 25 500 грн. за те, що він 30.11.2024 року о 09 год.00 хв. не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу офіцера адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенанта ОСОБА_2 . Так, протоколи про вчинення адміністративного правопорушення від 30 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 були складені уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 офіцером адміністративного відділення лейтенантом ОСОБА_2 , що є порушенням ст. 235 КУПАП.

Крім того, постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2024 року було винесено також уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 офіцером адміністративного відділення лейтенантом ОСОБА_2 , оскільки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не було на місці і він не складав постанови та не проводив розгляд справи про адміністративне правопорушення, це підтверджується тим, що ОСОБА_1 були надані копії постанов без підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в постановах не зазначено, з якого моменту вони набирають законної сили, не зазначено номерів постанов та відсутній підпис посадової особи - керівника ТЦК та СП. Разом з тим, ОСОБА_1 жодне направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не надавалося. Його просто затримали на вулиці і доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, протокол (без номеру) про адміністративне правопорушення від 30.11.2024 року складено безпідставно і ОСОБА_4 не відмовлявся проходити ВЛІК, а вказав у своїх поясненнях, що бажає пройти ВЛК за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 де і перебуває на обліку, оскільки не мав усіх медичних документів, які підтверджували проведення оперативного втручання. Вважає, постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 року справу передано головуючому-судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

27.01.2024 від представник відповідача - Нестеришина Я.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому, сторона відповідача не погоджується з позовними вимогами та просить у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що уповноваженою особою 30.11.2024 було винесено протокол та постанову №405 від 30.11.2024 про те, що в приміщенні відповідача позивач не пред`явив уповноваженому представнику відповідача свій військово-обліковий документ, оскільки не мав його при собі, чим порушив вимоги ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Постанова була отримана позивачем в день її винесення. 30.11.2024 року уповноваженою особою було винесено протокол №405 та постанову, щодо того, що Позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії. При складанні протоколу та у своїх поясненнях позивач не заявляв про порушення його прав, оскільки такі порушення були відсутні. Копія постанови №405 від 30.11.2024 року була отримана Позивачем в день її винесення. Щодо законності винесених постанов зазначає, що Позивач при собі військово-облікового документу не мав, про причини відсутності військово-облікового документу позивач не надав пояснень ні відповідачу при притягненні до адміністративної відповідальності, ні у позові. Вимога відповідача про проходження позивачем ВЛК була пред`явлена 30.11.2024 року при перебуванні позивача у приміщенні ТЦК, відповідно, потреба у наданні позивачу повістки для з`явлення до відповідача для проходження ВЛК була відсутня та вимогами чинного законодавства не передбачена. Щодо невідповідності Постанов вимогам закону за відсутності підпису начальника відповідача та номеру, то відповідач вказує, що позивачем до позову додано фото проекту постанови, який надавався позивачу для попереднього ознайомлення. Також, Відповідач звертає увагу суду й на те, що позивачем особливо звертається увага на проходження позивачем лікування травми, за результатами якої йому проводили трепанацію черепу. В підтвердження до позову надані медичні документи позивача - за 2022 та 2023 роки. За 2024 рік не надано жодного медичного документа, в тому числі й документів про проходження позивачем лікування на момент направлення відповідачем позивача на ВЛК.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.11.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 летенантом ОСОБА_2 складено протокол б/н про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого 30.11.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його на вимогу офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенанта ОСОБА_2 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

30.11.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник

ОСОБА_3 виніс постанову № 405, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що 30.11.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його на вимогу офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенанта ОСОБА_2 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, 30.11.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 летенантом ОСОБА_2 , складено протокол б/н про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому вказується, що ОСОБА_1 о 10 год. 00 хв. 30.11.2024 відмовився від проходження військово-лікарської комісії та відмовився отримувати направлення на ВЛК для проходження медичного огляду за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз.4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 30.11.2024, останній просить надати можливість пройти комісію за місцем свого проживання, а також можливість надати медичну документацію для проходження ВЛК, оскільки перебуває в м.Києві на лікуванні у зв`язку з хворобою та травмою головного мозку (трепанація черепа). До матеріалів позовної заяви долучає зокрема, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №22П03820, який перебував в нейрохірургічному відділенні з 22.02.2022 по 01.03.2022 року; консультаційний висновок невролога від 03.03.2023, 09.03.2023 року, консультативний висновок лікаря-невролога від 11.02.2023 року.

30.11.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник

ОСОБА_3 виніс постанову, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 о 10 год. 00 хв. 30.11.2024 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз.4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Законодавчий припис про необхідність мати при собі і пред`являти за вимогою військово-обліковий документ покладає на особу обов`язок отримати такий документ.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо постанови № 405 про адміністративне правопорушення від 30.11.2024.

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що охоплюється дією особливого періоду.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період.

Згідно ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до п. п. 9 п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління, військовими частинами Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно змісту спірної постанови № 405, остання постановлена із посиланням на порушення позивачем вимог абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до змісту абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни України зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суть порушення, яке вказано у постанові - відсутність при собі військово-облікового документу та не пред`явлення на вимогу офіцера мобілізаційного відділення наведені дій не охоплюється диспозицією абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відтак, суд приходить до висновку, що постанова № 405 від 30.11.2024 винесена із порушенням вимог чинного законодавства, отже підлягає скасуванню.

Щодо постанови № 404 про адміністративне правопорушення від 30.11.2024.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.

Згідно письмових матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові від 30.11.2024 № 404 вказується, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням відповідача.

У матеріалах справи немає доказів того, що позивачу взагалі надавалось направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, як і немає витягу з журналу реєстрації таких направлень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, суд приходить до висновку, про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, інкримінованого йому протоколом № 404 про вчинення адміністративного правопорушення від 30.11.2024 та постановою №404 від 30.11.2024.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вказаних норм, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 210-1 ч. 2, 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №405 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 30 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову №404 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 30 листопада 2024 року, яко ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 02 квітня 2025 року.

Суддя О.М. Панченко