Справа № 160/13493/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа №160/13493/24

адміністративне провадження №К/990/9096/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Білогруда Дмитра Олександровича

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2025 року

у справі № 160/13493/24

за позовом ОСОБА_1

до Південно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерствва юстиції, Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)»

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерствва юстиції, Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, де просив: визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіональної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 18.12.2023 року про переведення ОСОБА_1 для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання у приміщеннях камерного типу ДУ Дніпровська виправна колонія (№ 89) до сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловіками, засудженими до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються 2 особи ДУ Вільнянська установа виконання покарань (№11); зобов`язати Міжрегіональну комісію Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції розглянути питання про переведення ОСОБА_1 для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловіками, засудженими до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються 2 особи ДУ Вільнянська установа виконання покарань (№11) до сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання у приміщеннях камерного типу ДУ Дніпровська виправна колонія (№ 89); стягнути з відповідачів у солідарному порядку моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Протягом судового розгляду справи позивач доповнив свої позовні вимоги та в уточненій позовній заяві просив:

Визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 державна установа "Дніпровська виправна колонія (№89)", яка полягає у не ознайомлені засудженого з витягом № 25 від 13.12.2023 року з протоколом засідання комісії державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст.81,107 КК України), заміни не відбутої частини покарання більш м`яким (ст.82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із ЗУ "Про адміністративний нагляд, звільненими з місць позбавлення волі", переведення засуджених на підставах, встановленого статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151 КВК України матеріали стосовно засудженого ОСОБА_1 на розгляд міжрегіональної комісії з питань визначення засудженими до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, щодо його переведення з сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання в приміщеннях камерного типу державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" до сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловікам засудженим до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються дві особи державної установи "Вільнянська установа виконання покарання (№11)", з метою уникнення перенаповнення сектору максимального рівня безпеки приміщення камерного типу та дотримання норми жилої площі на одного засудженого (пункт 8 розділу IV наказу МЮУ від 27.02.2017 року №680/5), чим позбавили його права на оскарження до Управління прийнятого рішення та подати заперечення та правдиву інформацію.

Визнати протиправним прийняте рішення відповідачем-2 державна установа "Дніпровська виправна колонія (№89)", на засіданні комісії від 13.12.2023 року про направлення матеріалів стосовно засудженого ОСОБА_1 на розгляд міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі, виду установи виконання покарань, місця відбування покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, щодо його переведення з сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання в приміщеннях камерного типу державної установи "Дніпровська виправна колонія (№ 89)" до сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловікам засудженим до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються дві особи державної установи "Вільнянська установа виконання покарання (№ 11)", з метою уникнення перенаповнення сектору максимального рівня безпеки приміщення камерного типу та дотримання норми жилої площі на одного засудженого (пункт 8 розділу IV наказу МЮУ від 27.02.2017 року №680/5) та таким, що прийняте не на підставі закону, а з дискримінацією за ознакою скаржника.

Скасувати прийняте рішення відповідачем-2 Державна установа "Дніпровська виправна колонія (№89)", на засіданні комісії від 13.12.2023 року про направлення матеріалів стосовно засудженого ОСОБА_1 на розгляд міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі, виду установи виконання покарань, місця відбування покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, щодо його переведення з сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання в приміщеннях камерного типу державної установи "Дніпровська виправна колонія (№ 89)" до сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловікам засудженим до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються дві особи державної установи "Вільнянська установа виконання покарання (№ 11)", з метою уникнення перенаповнення сектору максимального рівня безпеки приміщення камерного типу та дотримання норми жилої площі на одного засудженого (пункт 8 розділу IV наказу МЮУ від 27.02.2017 року №680/5) та таким, що прийняте не на підставі закону, а з дискримінацією за ознакою скаржника.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 державна установа "Дніпровська виправна колонія (№89)", яка полягає у ознайомленні з пропущеними строками на ознайомлення (під час самого етапування) 25.12.2023 року засудженого ОСОБА_1 з нарядом про переведення засудженої особи з однієї установи виконання покарань до іншої установи виконання покарань та з витягом №39 протоколу засідання від 18.12.2023 року, які надійшли ще 18.12.2023 року до державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" та були зареєстровані за №5184 від 18.12.2023 року що призвело до позбавлення можливості засудженого повідомити своїх близьких та адвокатів про переведення до іншої установи в іншій області.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 державна установа "Дніпровська виправна колонія (№89)", яка полягає у неповідомлення про переведення засудженого з однієї УВП його близьких рідних та адвокатів, що призвело до позбавлення права позивача на отримання своєчасного захисту та душевних хвилювань за невизначеність з рідними.

Визнати протиправними дії Відповідача №2 державна установа "Дніпровська виправна колонія (№89)", які полягають у дорученні до подання від 13.12.2023 року неправдивих відомостей в характеристиці, неправдивої інформації в довідці з особової справи та зверненням поданням від 13.12.2023 року про проведення до іншої області з дефектною особовою справою засудженого ОСОБА_1 (без розпорядження суду про звернення вироку до виконання, без завірених належним чином вироку від 15.04.2002 року та ухвали ВСУ від 23.07.2002 року) що суперечить Інструкції роботи відділу КВСР, КВК України та КПК України та призвело до прийняття неправомірного рішення міжрегіональної комісії від 18.12.2023 року щодо переведення мене з державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" до державної установи "Вільнянська установа виконання покарання (№11)".

Визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіональної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 18.12.2023 року про переведення ОСОБА_1 для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання у приміщеннях камерного типу ДУ Дніпровська виправна колонія (№ 89) до сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловіками, засуджених до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються 2 особи ДУ Вільнянська установа виконання покарань (№11);

Зобов`язати Міжрегіональну комісію Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції розглянути питання про переведення ОСОБА_1 для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловіками, засуджених до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються 2 особи ДУ Вільнянська установа виконання покарань (№11) до сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання у приміщеннях камерного типу ДУ Дніпровська виправна колонія (№ 89), тобто за місцем його проживання та його рідних.

Стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача завдану йому моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Білогруда Дмитра Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 160/13493/24.

Верховний Суд ухвалою від 11 березня 2025 року залишив без руху касаційну скаргу скаржника надавши строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної, в якій навести передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

На виконання цієї ухвали, скаржник направив до суду заяву про уточнення касаційної скарги, в якій підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Так, скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції під час розгляду справи не враховано додаткові пояснення Позивача та не застосовано зазначену у них уже сформовану позицію Верховного Суду викладену КАС ВС у постановах від 15 листопада 2024 року справі № 620/9415/23, від 19 січня 2021 року у справі №826/7728/17, 16 травня 2019 року у справі №822/3011/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №822/190/18, від 17 червня 2021 року у справі №826/2276/18, від 19 березня 2020 року у справі №826/13693/18 у подібних правовідносинах пов`язаних з переведенням засуджених з однієї установи виконання покарань до іншої. Скаржник звертає увагу суду, що Верховний суд неодноразово наголошував, що засудженні мають відбувати покарання в одній установі за місцем проживання близьких родичів чи місцем скоєння злочину, та у вищезгаданих провадженнях Верховний Суд неодноразово визнавав протиправною бездіяльність державних органів, щодо відмови в переведенні осіб до іншої установи виконання покарань, що територіально знаходиться ближче до місця проживання його близьких родичів, в даному ж випадку Відповідачами протиправно здійснено переведення засудженого в супереч вимогам статті 93 КВК України з однієї установи, в якій останній перебував 20 років, яка знаходиться за місцем перебування його близьких родичів до іншої установи в іншу область України, при наявності в тій же установі засуджених з інших регіонів України у тому числі і Запорізької області куди було переведено Позивача. На переконання позивача, судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду пов`язанні з визначенням місця відбування покарання засуджених та порядку і умов їх переведення.

Крім того, підставою касаційного оскарження вказує пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, а саме пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу та пункт 3 частини 2 цієї ж статті, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень, з врахуванням уточненої касаційної скарги, передбачених пунктами 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Отже, скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху виконано та усунуто зазначені в ній недоліки.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право, за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №160/13493/24 у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

В касаційні скарзі позивач, посилаючись на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає та обґрунтовує, що дана справа має виняткове значення для скаржника.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач у касаційній скарзі наводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.

В касаційній скарзі міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування, якого скаржник зазначає, що відповідно до пункту 17 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Крім того, вказує, що враховуючи майновий стан позивача Суд може звільнити позивача від сплати судового збору.

На підтвердження своїх доводів скаржником долучено до касаційної скарги, зокрема, Довідку Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» згідно, якої на особовому рахунку позивача коштів немає.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справлення судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до статті 8 вказаного Закону № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Суд звертає увагу, що Законом № 3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Суд враховує, що Законом № 3674-VI не містить вичерпного й чіткого визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку. Суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 року у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах касаційної скарги докази, Суд вважає за можливе задовольнити клопотання скаржника та звільнити його від сплати судового збору.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 334, 340 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Білогруда Дмитра Олександровича про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

1. Відкрити касаційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Білогруда Дмитра Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 160/13493/24.

2. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

3. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/13493/24.

4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк,

Судді Верховного Суду