Справа № 480/5098/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2025 року Справа № 480/5098/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду у м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), відділ Державного нагляду (контролю) у Сумській області про скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2024 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Петриченко О.М. було складено акт АР №023930 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом в якому зафіксовано порушення статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: відсутність схеми маршруту та розкладу руху, затвердженого замовником перевезень. На підставі складеного акта 07.05.2024 у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області відбувся розгляд справи про порушення ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, начальником відділу Ю.Макарухою винесено постанову про застосування до мене адміністративно-господарського штрафу №ПШ 026113 у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Зазначена постанова є протиправною, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права і підлягає скасуванню, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.
Представник Державної служби України з безпеки на транспорті подала відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що 03.04.2024 Головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Петриченко О.М. відповідно до направлення на рейдову перевірку від 29.03.2024 №015997, місце перевірки: м. Конотоп, вул. Симона Петлюри, вул. Вирівська, було перевірено транспортний засіб марки БОГДАН, державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 39 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутні документи на підставі яких виконуються перевезення, схема маршруту, розклад руху затверджений замовником перевезень. Відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону №2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшла своє відображення в акті від 03.04.2024 № АР 023930.
Від відповідача відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області відзиву на позов надано не було, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Петриченко О.М. відповідно до направлення на рейдову перевірку від 29.03.2024 № 015997, місце перевірки: м. Конотоп, вул. Симона Петлюри, вул. Вирівська (а.с. 49), 03.04.2024 було перевірено транспортний засіб марки "БОГДАН", державний номерний знак НОМЕР_1 .
Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 39 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутні документи на підставі яких виконуються перевезення, схема маршруту, розклад руху затверджений замовником перевезень.
Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №023930 від 03.04.2024 було призначено на 07.05.2024, про що позивач був повідомлений належним чином 16.04.2024 (а.с.52).
Позивач подав скаргу в порядку адміністративного оскарження на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.05.2024 (а.с. 10-13).
Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) розглянула скаргу позивача та листом від 15.05.2024 №5954/3.1/15-24 (а.с. 14-16) та відмовила позивачу у задоволенні скарги, залишила спірну постанову без змін.
Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.05.2024 №ПШ 026113, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та спірному рішенню, суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (надалі - Закон №2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону №2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" (у редакції, чинній на момент проведення перевірки) загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.
Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.
Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно пункту 4 зазначеного Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.
Відповідно до підпунктів 2, 15, 27 пункту 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, регламентується Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (п. 3 Порядку №1567 ).
Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 3 Порядку №1567 встановлено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Таким чином, Відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, яке уповноважене здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно положень статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (частина 1).
Частиною 2 статті 39 Закону №2344-III визначено перелік документів для регулярних пасажирських перевезень:
- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Так, згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (який застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;.
Відповідно до частин 5 та 6 статті 60 Закону №2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 727 від 19.08.2020, чинній на час проведення перевірки транспортного засобу позивача).
Відповідно до пункту 1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Згідно з пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі Європейська угода);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
- оснащення таксі справним таксометром;
- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Суд зазначає, що згідно пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності) (пункт 21 Порядку №1567).
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку №1567).
Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку №1567).
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 26 Порядку №1567).
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку №1567).
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт №2344-III від 05 квітня 2001 року.
Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
У даному випадку позивач, який здійснює підприємницьку діяльність у сфері пасажирський перевезень автомобільним транспортом, є автомобільним перевізником, враховуючи те, що, як зазначає сам позивач в адміністративному позові здійснює перевезення пасажирів за власний кошт протягом двох тижнів.
Суд зауважує, що у контексті реалізації Укртрансбезпекою повноважень щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до адміністративної відповідальності, варто виходити із того, що у кожному випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета перевірки.
Однак, із матеріалів справи встановлено, що за результатами проведеної рейдової перевірки належного позивачу транспортного засобу, посадовими особами відповідача виявлено відсутність у водія на момент проведення перевірки схеми маршруту, а також розкладу руху .
Посилання позивача на те, що транспортний засіб надавав послуги з пасажирських перевезень виключно на волонтерських засадах, у години найбільшого пасажирського навантаження, не було на меті отримання прибутку, не перешкоджали руху громадського транспорту, посадка-висадка пасажирів здійснювалася в дозволених місцях, проте за межами визначених зупинок міських маршрутів, а рух автобуса не дублював жоден із затверджених міських маршрутів, проект «соціальна маршрутка» діяла лише 2 тижні, а тому зазначені обставини не свідчать про те, що позивачем здійснювалися регулярні пасажирські перевезення, не можуть бути підставою для скасування спірної постанови.
Відповідно до п. 52 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердж. Постановою КМУ №176 від 18.02.1997 нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.
Відповідно до п. 53 Правил №176 зазначено, що у разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень.
У даному випадку, позивачем здійснювалися перевезення пасажирів два тижні, в години найбільшого пасажирського навантаження.
Відповідно до акту перевірки позивачем здійснювалися перевезення пасажирів по регулярному маршруту м. Контоп вул. Вирівська вул.. С.Петлюри, а отже у розумінні Закону №2344-III саме ФОП ОСОБА_1 був перевізником пасажирів 03.04.2024 під час рейдової перевірки транспортного засобу та здійснював регулярні перевезення пасажирів на зазначеному маршруті.
У відповідності до статті 18 Закону №2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Згідно зі статтею 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 01 лютого 2024 року у справі №600/3906/22-а, від 19 березня 2020 року у справі №823/1199/17, від 19 серпня 2019 року у справі №823/5035/15.
Відповідно до статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень для водія автобуса:
- посвідчення водія відповідної категорії,
- реєстраційні документи на транспортний засіб,
- квитково-касовий лист,
- таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень),
- інші документи, передбачені законодавством України.
Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Під час перевірки встановлено здійснення позивачем перевезення пасажирів за відсутності схеми маршруту та розкладу руху, затвердженого замовником перевезень, про що складено Акт від 03.04.2024 №АР 023930 та здійснено фотофіксацію.
При цьому відображення на транспортному засобі «соціальна маршрутка» (а.с.50) не звільняє позивача від обов`язку мати обов`язкові документи, як схема маршруту та розклад руху транспортного засобу.
Згідно зі статтею 40 Закону №2344-III водій автобуса зобов`язаний, зокрема, мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса. Також вказаною статтею визначено, що водію автобуса забороняється, зокрема, змінювати маршрут та розклад руху.
Аналізуючи вказані правові норми, суд зауважує, що формування та збір документів для перевезення завершується на початок руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки.
У позовній заяві позивач посилається, як на підставу скасування спірної постанови, на те, що позивачем було здійснено нерегулярні перевезення на соціальній маршрутці, за які позивач не отримував дохід, оскільки як волонтер не повинен мати графіку руху та схеми маршруту.
Однак, як вже зазначалось вище судом, відповідно до ч. 1 Закону України Про автомобільний транспорт №2344-III від 05 квітня 2001 року, автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Отже, на позивача розповсюджується дія Закону України №2344-III від 05 квітня 2001 Про автомобільний транспорт.
Під час проведення перевірки були відсутні документи на підставі яких виконуються перевезення, а саме: схема маршруту; розклад руху затверджений замовником. Дані обставини не є спірними позивачем у позовній заяві не заперечуються.
Постанова відповідача про накладення штрафу винесена щодо позивача, у зв`язку з допущенням ним порушення абзацу 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Суд звертає увагу, що відсутність на момент перевірки у водія хоча б одного документу передбаченого абзацу 3 частини 1 статті 39 вказаного закону є порушенням законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для накладення штрафу.

Нормою абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39 48 цього Закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Враховуючи, що у водія на час перевірки був відсутній такий обов`язків документ як схема маршруту та розкладу руху, затвердженого замовником перевезень, суд приходить до висновку про законність накладення адміністративно - господарського штрафу, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, яка не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволенні позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області про скасування постанови від 07.05.2024 №ПШ 026113 про застосування щодо позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета