Справа № 300/1284/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/1284/24 пров. № А/857/23278/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Івано - Франківської митниці на рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі № 300/1284/24 за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Івано Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів ( головуючий суддя першої інстанції Тимощук О.Л., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту 13.06.2024 р.),-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Дрогомирецький Ігор Миколайович в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 22.02.2024 звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2024/000015 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару: «Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту…», та обраний метод його визначення, а саме основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2024/000015 та рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023.

Представник позивача стверджує, що на підставі рахунку-фактури (інвойсу) № АFI23004 від 22.09.2023 оплатив нерезиденту повну вартість товару через банківську установу на банківський рахунок продавця на загальну суму 33 980,60 доларів США, що підтверджується банківськими платіжними документами від 16.08.2023 та від 22.09.2023.

На переконання представника позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів подані товаросупровідні документи, що підтверджують вартісні характеристики товару, і необґрунтовано витребував додаткові документи, а саме: висновки про вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а в подальшому прийняв спірні рішення.

Позивач вважає протиправним застосування резервного методу при визначенні митної вартості товару, оскільки товар правомірно задекларовано за першим методом за ціною товару.

Збільшення митної вартості товару суттєво порушує права позивача, тому просить скасувати картку відмови №UA206050/2024/000015 та рішення №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Рішенням Івано - Франківського окружного суду від 13 червня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206050/2024/000015.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень та судові витрати на послуги з перекладу документів в розмірі 3 480 (три тисячі чотириста вісімдесят) гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач під час митного оформлення не надав усі необхідні документи, які б чітко ідентифікували товар та містили б об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували б заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, між ФОП ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом «ШАНКСІ РЕДЖЕНТ ВОРКС ІНК» (Китайська Народна Республіка) (продавець) 11.08.2023 укладений зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №D11082023 (надалі, також - Договір), згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 якого продавець продає покупцю спортивне обладнання відповідно до специфікації до цього договору.

Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 цього Договору, поставка товарів здійснюється на умовах «FOB» (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Ксінганг, Китай) («Порт призначення») відповідно до правил Інкотермс 2010.

Ціни за товари визначені у Специфікації до цього договору, яка є невід`ємною частиною цього договору (підпункт 4.1 пункт 4 Договору).

Згідно з підпунктом 5.2 пунктом 5 Договору оплата здійснюється у доларах США за договором відповідно до специфікації до цього договору на банківський рахунок.

На виконання вищевказаного Договору №D11082023 від 11.08.2023 складено рахунок-фактуру (інвойсу) №АFI23004 від 22.09.2023 на загальну суму 33 980,60 доларів США (а.с. 27,28); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (спеціфікація) №SP11082023 від 11.08.2023 на спортивне обладнання на загальну суму 33 980,60 доларів США на поставку товару:

- позиція AFI-45-2 « 45cm, 28mm diameter dumbbell bar» в кількості 500 одиниць, вартість за одиницю - 3,6200 доларів США, загальна вартість - 1 810,00 доларів США;

- позиція AFI-120-2 « 120cm, 28mm diameter W bar» в кількості 1500 одиниць, вартість за одиницю - 8,1500 доларів США, загальна вартість - 12 225,00 доларів США;

- позиція AFI-180-02 « 180cm, 28mm diameter Straight barBar» в кількості 800 одиниць, вартість за одиницю - 11,0500 доларів США, загальна вартість - 8 840,00 доларів США;

- позиція AFI- FM-24 «Спортивний мат пазл 24 шт упаковка (3/4ідюйма,2cm, 6шт/комп)» в кількості 592 одиниць, вартість за одиницю - 9,3000 доларів США, загальна вартість - 5 505,60 доларів США;

- позиція AFI- RF-01 «Валік для тренажеру 20*70*230мм -чорной» в кількості 20 000 одиниць, вартість за одиницю - 0,2800 доларів США, загальна вартість - 5 600,00 доларів США.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Адель Сервіс» на виконання умов договору на проведення митно-брокерської діяльності в інтересах позивача подано до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №23UA78U1 від 21.12.2023, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме:

товар №1 «Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту. Спортивний снаряд для підняття ваги у важкій атлетиці та пауерліфтингу. Гриф штанги - металевий стрижень різного діаметру. На його кінці надягають диски, а основа служить для утримання штанги в руках. Навантаження закріплюється за допомогою втулок і замків. Матеріалом виготовлення грифів є сталь марки Q235B,

- Арт. AFI-45-2, 45 см, діаметр 28 мм гантельний гриф кількість 500 шт,

- Арт. AFI-120-2, 120 см, діаметр 28мм W-образний Гриф кількість 1500 шт,

- Арт. AFI-180-02, 180 см, діаметр 28мм, Прямий гриф кількість 800шт,

Не військового призначення. Фірма виробник - Shanxi Regent Works Inc. Країна виробництва - CN»;

товар №2 «Покриття для підголи, для занять фізкультурою або фітнесом, виготовлене з пористого полімерного матеріалу на основі полімеру етилену у вигляді пластин з вирізаними по краях виступами для з`єднання типу "пазл", матовий килимок для підлоги (мат-пазл). Арт. AFI-FM-24, матовий килимок для підлоги (мат-пазл) Floor Mat-24 SQ FT, кількість 592компл., чорного кольору, розмірами 600х600х20 мм, упаковано»;

Товар №3 «Вироби з пористої гуми. Валіки для тренажерів. Арт. AFI- RF-01, валік для тренажеру 20*70*230 мм (колір - чорний) 20000шт, Не військового призначення. Фірма - Shanxi Regent Works Inc. Країна виробництва - CN»;

В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно з рахунком-фактурою №АFI23004 від 22.09.2023, за ціною 33 980,60,00 доларів США.

Декларантом одночасно із митною декларацією надано відповідачу такі документи:

- пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 22.09.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №АFI23004 від 22.09.2023;

- коносамент (Bill of lading) UTRUST23091377 від 27.09.2023;

- міжнародна товарно-транспортна накладна (Road consignment note) CMR №421012 від 07.12.2023;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №23С1401А0144/00111 від 22.09.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 16.08.2023 та від 22.09.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №15 від 18.12.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4526085 від 08.12.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №SP11082023 від 11.08.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №D11082023 від 11.08.2023;

- копія митної декларації країни відправлення №00246637 від 25.09.2023 з митним повідомленням про випуск товару в режимі імпорту;

Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації 23UA78U1 від 21.12.2023.

Митним органом 22.12.2023 проведено огляд товару та відібрано проби (зразки) товару, що підтверджується актом про проведення (переогляду) огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу до митної декларації №23UA78U1.

Так, згідно з актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 22.12.2023, з`ясовано, що «В ході проведення повного митного огляду з розкриттям пакувальних місць встановлено, що у доглянутих та розпакованих місцях вантаж візуально відповідає відомостям заявленим у МД та ТСД…Порушень не виявлено. Забезпечено ідентифікацію товарів та транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки (наявний технічних засіб немає можливості відображати час та дату).

Порушень ОПІВ не виявлено.

Вибірково перевірені вагові характеристики відповідають.

Відібрано зразки товарів: покриття для підлоги, для занять фізкультурою або фітнесом для проведення досліджень (аналізу, еспертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД».

На запит Івано-Франківської митниці від 26.12.2023 вих.№7.21-1/28.4-04/4/4678 Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (надалі, також СЛЕД Держмитслужби) складено висновок від 08.01.2024 №-0003 (надалі, також - Висновок) щодо об`єкта, заявленого у митній декларації від 21.12.2024 №23UA78U1 як товар №2 « 1. Покриття для підголи, для занять фізкультурою або фітнесом, виготовлене з пористого полімерного матеріалу на основі полімеру етилену у вигляді пластин з вирізаними по краях виступами для з`єднання типу «пазл»: матовий килимок для підлоги (мат-пазл). Арт. AFI-FM-24, матовий килимок для підлоги (мат-пазл) Floor Mat-24 SQ FT- кількість - 592 компл., чорного кольору, розмірами 600х600х20 мм, упаковано в поліетиленові мішки по 6 шт…».

Завданням для дослідження (аналізу, експертизи) визначено прохання провести дослідження товару та визначити: з якого матеріалу виготовлено вироби, чи є матеріал пористим, інші характеристики, які б дали можливість однозначно класифікувати товари за УКТ ЗЕД.

Відповідно до висновків зазначеного дослідження: «Зразок товару ідентифіковано як набір елементів підлогового покриття (матів), виготовлений з пористого полімерного матеріалу на основі полімеру етилену».

Також митним органом 21.12.2023 розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, а у разі відсутності таких документів - запропоновано надати експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

У відповідь на початок митної консультації декларант надав повідомлення, в якому вказав, що на запит митного органу, відповідно до частини 2 статті 53 МК України надано документи для підтвердження заявленої митної вартості: а саме, банківські платіжні документи про оплату товару, експортну декларацію країни відправлення.

Повідомив про відсутність можливості надати інші документи та просив винести рішення в термін до десяти днів.

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято оскаржуване Рішення №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023, в графі 33 якого вказано обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості: «Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за вартістю визначеною декларантом, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

Заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких здійснено.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: експертний висновок про вартість підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Документи не надано.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Проведено консультації з декларантом згідно ст. 57 МКУ.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу.

Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 20.11.2023 №UA500080/2023/11287. Торгівельна марка-LexВиробник-Lex Co., Ltd. Країна виробництва-CN. Визначена митна вартість - 3,76 дол. США/ кг».

При цьому, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару (33 980,60 USD) і визначено її в розмірі (65 378,88 USD).

Також Івано-Франківською митницею Державної митної служби України, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 21.12.2023 та доданих до неї документів, відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки №UA206050/2024/000015.

Відповідно до даних оскаржуваної Картки «відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: Відповідно до ст. 69 МКУ винесено Рішення про визначення митної вартості UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023 по товару № 1 та скориговано митну вартість. Ознаки порушення митних правил відсутні. Висновок СЛЕД Держмитслужби №-003 від 08.01.2024 року. Зміна опису товару № 2 у графі 31 МД.

Роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подати нову МД та задекларувати митну вартість по товару № 1 згідно рішення про визначення митної вартості UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023. Заповнити графу 31 по товару № 2 згідно висновку СЛЕД Держмитслужби №-003 від 08.01.2024 року».

Позивач на підставі оскаржуваного Рішення 22.12.2023 подав декларацію №24UA05U4, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "1 / 6".

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.10.2020 справа №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі № 820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Апеляційний суд заважує, що митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у графі 43 митної декларації №23UA78U1 від 21.12.2023, визначено за основним (1) методом (за ціною договору) (а.с. 52,53, 117,118). На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №23UA78U1 від 21.12.2023 митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 22.09.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №АFI23004 від 22.09.2023; коносамент (Bill of lading) UTRUST23091377 від 27.09.2023; міжнародна товарно-транспортна накладна (Road consignment note) CMR №421012 від 07.12.2023; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №23С1401А0144/00111 від 22.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 16.08.2023 та від 22.09.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №15 від 18.12.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4526085 від 08.12.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №SP11082023 від 11.08.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №D11082023 від 11.08.2023; копія митної декларації країни відправлення №00246637 від 25.09.2023 з митним повідомленням про випуск товару в режимі імпорту.

Вищевказані документи підтверджують факт виконання зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу спортивного обладнання №D11082023 від 11.08.2023 на загальну суму 33 980,60 доларів США:

- позиція AFI-45-2 « 45cm, 28mm diameter dumbbell bar» в кількості 500 одиниць, вартість за одиницю - 3,6200 доларів США, загальна вартість - 1 810,00 доларів США;

- позиція AFI-120-2 « 120cm, 28mm diameter W bar» в кількості 1500 одиниць, вартість за одиницю - 8,1500 доларів США, загальна вартість - 12 225,00 доларів США;

- позиція AFI-180-02 « 180cm, 28mm diameter Straight barBar» в кількості 800 одиниць, вартість за одиницю - 11,0500 доларів США, загальна вартість - 8 840,00 доларів США;

- позиція AFI- FM-24 «Спортивний мат пазл 24 шт упаковка (3/4ідюйма,2cm, 6шт/комп)» в кількості 592 одиниць, вартість за одиницю - 9,3000 доларів США, загальна вартість - 5 505,60 доларів США;

- позиція AFI- RF-01 «Валік для тренажеру 20*70*230мм -чорной» в кількості 20 000 одиниць, вартість за одиницю - 0,2800 доларів США, загальна вартість - 5 600,00 доларів США.

Зазначені документи містять усі необхідні реквізити сторін: продавця Shanxi Regent Works Inc. ("СN", Китайська Народна Республіка) та покупця ФОП ОСОБА_1 , особисті підписи, а також відтиск печатки фірми (нерезидента) продавця. Окрім цього, такі документи містять детальний опис товару, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару.

Щодо твердження апелянта про розбіжності, які містяться у банківських платіжних документах від 16.08.2023 та від 22.09.2023, зокрема, те, що у графі «Призначення платежу» відсутні вказівки на рахунок-фактуру (інвойс) та оплата за товар здійснена всупереч специфікації SP11082023 від 11.08.2023, в якій вказано, що «оплата авансу здійснюється у розмірі 30%, решта суми підлягає оплаті після отримання коносаменту» (відповідно до поданих документів аванс здійснено 16.08.2023, решта суми 22.09.2023, коносамент виданий - 27.09.2023), апеляційний суд зазначає наступне.

Колегія суддів зауважує, що причиною винесення спірного рішення, як вбачається з пункту 33, було неподання експертного висновку про вартість, підготовленого спеціалізованого експертною організацією, а не банківського платіжного документа.

Тобто, митним органом про жодні розбіжності у банківських платіжних документах не згадується та, відповідно, обставини, які стали підставою для твердження митного органу у відзиві про наявність розбіжностей у даних про вартість поставки товару, не були покладені в основу спірного рішення митниці для визначення митної вартості товару.

Крім того, пунктами 10 і 15 ч. 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 передбачено, що платіжна інструкція повинна містити обов`язкові реквізити, зокрема, призначення платежу, водночас, платник заповнює такий реквізит платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється.

Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України (тобто жодного обов`язку зазначити рахунок-фактуру немає).

Також суд першої інстанції вірно встановив, що у призначеннях платежу згідно таких банківських платіжних документах від 16.08.2023 та від 22.09.2023 зазначено номер та дату договору, згідно якого здійснювався імпорт товару («№ D11082023 DD 11.08.2023»)

Також такі платіжні документи містять реквізити продавця («Shanxi regent works Inc»), які збігаються із даними, які містяться у рахунку-фактурі №АFI23004 від 22.09.2023, спеціфікації №SP11082023 від 11.08.2023 та Договорі купівлі №D11082023 dsl 11.08.2023.

Наведене дає змогу ідентифікувати такі платежі.

Окрім цього, загальна сума коштів, сплачених позивачем згідно вказаних платіжних документів від 16.08.2023 (10 194,18 доларів США) та від 22.09.2023 (23 786,42 доларів США) становить 33 980,60 доларів США, тобто відповідає сумі, яка вказана у рахунку-фактурі №АFI23004 від 22.09.2023, специфікації №SP11082023 від 11.08.2023 та пакувальному листі від 22.09.2023.

Тобто здійснення позивачем оплати товару саме 16.08.2023 та 22.09.2023 жодним чином не впливає на загальну вартість придбаного товару та не може бути підставою для коригування такої вартості в сторону збільшення.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, про відсутність будь-яких розбіжностей у документах, поданих позивачем митному органу.

Тому, з урахуванням норм права, що підлягають застосуванню, суд вважає, що коригування митної вартості імпортованого автомобіля відповідачем проведено без врахування документів, що стосуються оціненого товару та які підтверджують його вартість, а також містять реквізити, необхідні для ідентифікації.

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає, тому рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості товарів від 28.12.2023 № UA206050/2023/000053/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта в частині завищених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просив при задоволенні даного адміністративного позову стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань митниці понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 6 056,00 грн, витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн та витрат, пов`язаних із залученням перекладача, в сумі 3 480,00 грн.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 6 056,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №218 від 19 лютого 2024 року, тому вказана сума підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Згідно акту приймання-передачі послуг від 18.03.2024 за договором про надання професійної правничої допомоги №2022/26 від 18.10.2022 адвокатом Дрогомирецьким І.М. надано такі адвокатські послуги: проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів, оформлення доказової бази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України; підготовка позовної заяви; опрацювання поданого відповідачем відзиву на позов та підготовка відповіді на відзив на позов.

Загальна вартість наданих послуг складає 10 000,00 гривень без ПДВ.

Водночас відповідно до пункту 1 зазначеного акту, сторони уклали цей акт про те, що клієнт доручив, а адвокат прийняв на себе зобов`язання щодо представництва прав та законних інтересів клієнта в «…в справі №300/6022/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2024/000015…».

Тобто у такому акті зазначено посилання на інший номер судововї справи, зокрема, №300/6022/23, в той час як справі, що розглядається присвоєно №300/1284/24.

Водночас, згідно даних інформаційної вебсторінки Судової влади України щодо стадій розгляду справ (https://court.gov.ua/fair/) та Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reestr.court.gov.ua/) суд з`ясував, що справа №300/6022/23 стосується оскарження картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2023/000197 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2023/000103/2 від 01.08.2023, де адвокат Дрогомирецький І.М. також представляє інтереси ФОП ОСОБА_1 .

Інших судових справ з оскарження ФОП ОСОБА_1 через уповноваженого представника адвоката Дрогомирецького І.М. рішення про коригування митної вартості товарів №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2024/000015 згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень та інформаційної вебсторінки Судової влади України щодо стадій розгляду справ судом не встановлено.

Таким чином, відсутні підстави сумніватися, що долучений у цій справі акт приймання-передачі послуг від 18.03.2024 стосується іншої справи, ніж 300/1284/24, предметом розгляду якої є власне правомірність прийнятих Івано-Франківською митницею рішення про коригування митної вартості №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023 та картки відмови №UA206050/2024/000015, а зазначення у такому акті справи №300/6022/23 суд розцінює як механічну описку.

Таким чином, за наявності посилання в акті приймання-передачі послуг від 18.03.2024 на предмет судової справи (визнання протиправним та скасування рішення №UA206050/2023/000053/2 від 28.12.2023 та картки відмови №UA206050/2024/000015), що дозволяє встановити, що такий акт стосується саме справи №300/1284/24, що розглядається, суд дійшов висновку щодо отримання позивачем послуг адвоката Дрогомирецького І.М. в межах розгляду судом цієї справи документально підтверджено.

Відтак, представником позивача надані належні документи, що дають підстави для розгляду судом питання відшкодування витрат на користь ФОП ОСОБА_1 .

Так, оцінюючи характер наданої адвокатом Дрогомирецьким І.М. правничої допомоги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №2022/26 від 18.10.2022 та зазначеного акта приймання-передачі послуг від 18.03.2024, слід виходити із такого.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що беручи до уваги час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, а також заперечення відповідача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, заявлена до відшкодування сума витрат 10 000,00 грн. є неспівмірною до наданих послуг.

Натомість оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі, до 6 000,00 грн, а решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Колегія суддів зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі.

Усі вище перелічені документи, про переклад яких зазначає апелянт, долучені до позовної заяви.

З матеріалів справи також вбачається, що вказані витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи, оскільки спір стосується дослідження та оцінки документів, які надавались Позивачем митному органу під час митного оформлення товарів на підтвердження митної вартості товарів, у тому числі, які складені іноземною мовою.

На основі цих доказів суд першої інстанції встановив обставини справи, які лягли в основу правильного вирішення цієї справи.

Матеріалами справи підтверджується, що надані позивачем документи на підтвердження понесених витрат із послуг перекладу стосуються здійсненого офіційного перекладу документів, викладених іноземною мовою, які були подані.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач подав належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на переклад та їх розмір, тому вказані витрати на переклад в розмірі 3 480,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача.

Понесені витрати підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, наданими позивачем суду першої інстанції.

Керуючись принципом співмірності цих витрат обсягу виконаної роботи (з урахуванням кількості текстової інформації, перекладеної на українську мову, у документах, що є письмовими доказами у справі та мають значення для вирішення спору), на користь позивача за рахунок відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належить стягнути витрати у розмірі 3 480,00 грн, що становить вартість перекладу рахунків-фактур, митних декларацій та міжнародної товарно-транспортної накладної з їх нотаріальним засвідченням підпису перекладача.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі №300/1284/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін