Справа № 620/10928/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у переході ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV від 12 липня 2024 року;

- зобов`язати відповідачів зарахувати до страхового стажу позивача періоди навчання з 01 вересня 1987 року по 10 червня 1992 року, роботи з 03 серпня 1992 року по 26 жовтня 1993 року, військової служби з 13 березня по 26 жовтня 2015 року, з 09 листопада по 06 грудня 2015 року, з 10 грудня 2015 року по 25 лютого 2016 року, з 10 серпня 2018 року по 14 березня 2019 року у кратному розмірі з розрахунку один місяць служби за три місяці періоди;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перевести позивача з 05 липня 2024 року на пенсію за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV та провести відповідні виплати.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, не досліджена та не врахована правова позиція відповідача.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що період навчання перетинається з періодом військової служби та такий не підтверджено уточнюючими документами. У записі про прийняття на роботу - наказ на прийняття дописаний іншим чорнилом та запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки.

Також відповідач вважає, що Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком періоду проходження військової служби один місяць служби за три місяці не передбачено в силу приписів частини третьої статті 24.

24 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Позивач зазначає, що жодного перетинання періоду навчання з періодом проходження військової служби об`єктивно не існує. Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 його було призвано на строкову військову службу 26 квітня 1985 року та звільнено з військової служби 26 червня 1987 року. Відповідачем зараховано даний період проходження військової служби до страхового стажу позивача у такому ж обсязі, як вказано у військовому квитку.

Також позивач наголошує, що спірний період роботи з 03 серпня 1992 року по 26 жовтня 1993 року здійснювався на території м. Горлівка Донецької області. Відтак, надати уточнюючи довідки та первинні документи за вищенаведені періоди роботи позивач не має можливості з незалежних від нього причин, так як по сьогоднішній день м. Горлівка залишається під окупацією.

Стосовно зарахування періодів проходження служби, протягом яких позивач брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах, позивач покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі № 185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 31 серпня 2022 року у справі № 185/6919/16-а.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_2 (а. с. 10-12).

ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 14 березня 2016 року (а. с. 13).

Як вбачається з військового квитка НОМЕР_1 , позивач з квітня 1985 року по червень 1987 року проходив строкову військову службу (а. с. 21-23). Про що також зроблено запис в трудовій книжці НОМЕР_4 , зокрема, запис 7 від 23 квіття 1985 року (а. с. 14 зворот).

Згідно Диплому з відзнакою НОМЕР_5 позивач в 1987 році вступив в Донецький політехнічний інститут, який закінчив в 1992 році (а. с. 19). Про що також зроблено запис в трудовій книжці НОМЕР_4 , зокрема, запис 08 від 01 вересня 1987 року (а. с. 15).

Відповідно до записів 11 та 12 в трудовій книжці НОМЕР_4 позивач з 03 серпня 1992 року прийнятий слюсарем на Об`єднання "Донецькауглоремонт" Горлівського Судноремонтного заводу, з якого звільнений 26 жовтня 1993 року (а. с. 15).

Також, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується копією Довідки віл 16 січня 2017 року № (а. с. 20).

Як підтверджено Випискою з акта огляду медико-соціальної комісії до Довідки серії 12 ААВ № 306551 позивачу 01 вересня 2023 встановлена третя група інвалідності (а. с. 24).

Згідно копії Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 07 вересня 2016 року № 5877, виданої військовою частиною НОМЕР_6 , позивач в період з 13 березня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, з 09 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року, з 10 грудня 2015 року по 25 лютого 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Згідно копії Довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення її здійснення від 29 вересня 2020 року № 2088Д, виданої Військовою частиною НОМЕР_7 , позивач дійсно в період з 10 серпня 2018 року по 14 березня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення її здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а. с. 26 та зворот).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності з 27 липня 2022 року.

05 липня 2024 року позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про перехід на пенсію за віком згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Вищезазначену заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ в Чернігівській області та рішенням від 12 липня 2024 року, відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV з підстав відсутності необхідного страхового стажу. (а. с. 29).

Як вбачається з листів ГУ ПФУ в м. Києві від 23 липня 2024 року № 2600-0202-8/143268 та від 06 серпня 2024 року № 2600-0202-8/153217, сформованими у відповідь на адвокатський запит представника позивача, підставою відмови у переході на інший вид пенсії стало наступне: період навчання перетинається з періодом служби в армії; не долучені уточнюючі документи, які засвідчують періоди навчання; в записі про прийняття на роботу наказ на прийняття дописаний іншим чорнилом та запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки; при обчисленні страхового стажу законом не передбачено обрахунок в кратності період участі в АТО.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що з копії диплому серії НОМЕР_8 виданого 10 червня 1992 року, зареєстрований за № 66, вбачається, що позивач навчався з 01 вересня 1987 року по 10 червня 1992 року в Донецькому політехнічному інституті, що також підтверджено і записами в трудовій книжці серії НОМЕР_4 . Окрім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що незважаючи на подані позивачем документи, на підтвердження роботи у спірний період, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 03 серпня 1992 року по 26 жовтня 1993 року. Також, не зарахування до страхового стажу у кратному обчисленні із розрахунку один місяць служби періодів проходження військової служби протягом яких позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, є протиправним.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду України визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Положеннями частини першої статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Керуючись частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), пунктом 2.1 якого визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.

Так, відповідно до абзацу п`ятого підпункту 6 Порядку 22-1 документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, яких визнано особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення (далі - АТО/ООС) та/або безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - оборона України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в АТО/ООС, обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації:

виписка з акта огляду МСЕК про групу та причину інвалідності;

документи про проходження військової служби (служби);

довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій), або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;

посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни (за наявності).

Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, позивач вправі розраховувати на призначення пенсії по віку (у спірному випадку - переведення з пенсії по інвалідності) відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV за умови досягнення віку у 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на момент звернення до пенсійного органу, позивачу було 59 років.

В той же час, відповідач, відмовляючи у переведенні на пенсію по віку, вказував про відсутність у позивача достатнього страхового стажу. Зокрема, визнаючи страховий стаж у 18 років 07 місяців 07 днів, відповідач не включив до страхового стажу періоди навчання з 01 вересня 1987 року по 10 червня 1992 року, роботи з 03 серпня 1992 року по 26 жовтня 1993 року та військової служби з 13 березня по 26 жовтня 2015 року, з 09 листопада по 06 грудня 2015 року, з 10 грудня 2015 року по 25 лютого 2016 року, з 10 серпня 2018 року по 14 березня 2019 року у кратному розмірі з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19, від 17 вересня 2024 року у справі № 440/4164/23 на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, тому що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Також, Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція, зокрема, у постановах від 20 лютого 2020 року у справі № 415/4914/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 159/4315/16-а, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17 та від 26 квітня 2021 року у справі № 348/2180/16-а, згідно з якою, певні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зважаючи на викладене, на переконання колегії суддів, запис реквізитів наказу про прийняття на роботу іншим чорнилом та розмитість печатки, не є такими факторами, що свідчать про недійсність такого запису чи про недостовірність здійсненого запису.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необхідність врахування періоду з 03 серпня 1992 року по 26 жовтня 1993 року до страхового стажу.

Також, як вбачається з військового квитка НОМЕР_1 , позивач з квітня 1985 року по червень 1987 року проходив строкову військову службу (а. с. 21-23). Про що також зроблено запис в трудовій книжці НОМЕР_4 , зокрема, запис 7 від 23 квіття 1985 року (а. с. 14 зворот). Згідно Диплому з відзнакою НОМЕР_5 позивач в 1987 році вступив в Донецький політехнічний інститут, який закінчив в 1992 році (а. с. 19). Про що також зроблено запис в трудовій книжці НОМЕР_4 , зокрема, запис 08 від 01 вересня 1987 року (а. с. 15).

Колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для неврахування періоду навчання до страхового стажу позивача, необхідного для призначення пенсії. Крім того, як зазначено вище із покликанням на відповідні правові висновки Верховного Суду, право вимагати уточнюючі документи виникає у пенсійного органу тільки за відсутності трудової книжки.

Зважаючи на викладені норми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що періоди навчання позивача з 1987 по 1992 роки зараховуються до стажу для призначення пільгової пенсії.

Щодо періоду служби позивача, під час якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи в районах та в період здійснення, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено вище, згідно копії Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 07 вересня 2016 року № 5877, виданої військовою частиною НОМЕР_6 , позивач в період з 13 березня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, з 09 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року, з 10 грудня 2015 року по 25 лютого 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Згідно копії Довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення її здійснення від 29 вересня 2020 року № 2088Д, виданої Військовою частиною НОМЕР_7 , позивач дійсно в період з 10 серпня 2018 року по 14 березня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення її здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а. с. 26 та зворот).

За визначенням, що міститься у статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 57 Закону № 1788-ХІІ військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Підпунктом "а" пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року № 393 встановлено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, зараховується до вислуги років на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 (далі - Положення № 530) передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що служба позивача в АТО підлягає зарахуванню до його трудового стажу для призначення пенсії на умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі № 185/4140/17, від 18 січня 2023 року у справі № 1.380.2019.003739.

Зважаючи на вказані норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має достатній страховий стаж для призначення пенсії за приписами пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку