Справа № 2-705/11
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-705/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дії державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парапіра Артема Дмитровича щодо прийняття постанови про накладення штрафу, скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапіра А. Д. щодо винесення постанови від 25 травня 2023 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №66101742 та скасувати постанову головного державного виконавця від 25 травня 2023 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №66101742.

05 липня 2023 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

16 квітня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року залишено без змін.

25 вересня 2024 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково; ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року скасовано; провадження в справі закрито.

Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2024 по справі №2-705/11 справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду, для продовження розгляду справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 справу передано для розгляду судді Танцюрі К.О.

Ухвалою суду від 26.03.2025 прийнято до провадження справу; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з урахуванням особливостей провадження передбачених статтею 287 КАС України; залучено до участі у справі №2-705/11 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначав, що у виконавчому листі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2021р. по справі № 2-705/11 ОСОБА_1 зобов`язано знести самовільні будівлі. Однак, як вказав позивач, у ОСОБА_1 немає самовільних будівель, усі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_1 на праві власності, про що є підтверджуючі документи, а саме рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 20.08.2009р. № 1085, рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 07.12.2012р. № 1626, свідоцтво про право власності па нерухоме майно від 11.12.2012р. № 1265, витяг про державну реєстрацію прав від 23.11.2012р. Відповідні документи, як зазначив позивач, були скасовані рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2018р. по справі №500/1288/18, однак ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.07.2021р. по справі №500/1288/18 відкрито апеляційне провадження по справі та зупинено дію рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року до розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Представник вказав, що оскільки справа № 500/1288/18 станом на цей час знаходиться на розгляді в Одеському апеляційному суді, то вищезазначені реєстраційні документи ОСОБА_1 є діючими та у позивача наявні поважні причини невиконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

01.04.2025 до суду від 3-ї особи ОСОБА_2 надійшли пояснення, згідно яких третя особа зазначила, що у позивача не було жодних причин невиконання рішення суду та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Учасники справи повідомлялись про день та час слухання справи, однак у судове засідання представники сторін не з`явились. 27.03.2025 до суду від представника Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшло клопотання про розгляд справи без участі управління. 02.04.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, судом продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2013 року по справі №2-705/11 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користуванні земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 ; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 встановити межовий знак між їхніми земельними ділянками та земельною ділянкою ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року по справі №2-705/11 (провадження №22-ц/813/2214/21) апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) задоволено частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2013 року скасовано у частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ). про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) про визнання недійним державного акту серії ЯГ №942173 від 11.01.2007 року на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), зобов`язання ОСОБА_1 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_3 , незаконно встановлену 01.06.2009 року ОСОБА_1 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 року, ухвалено нове у цій частині рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ). про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення. Позовні вимоги ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) про визнання недійним державного акту серії ЯГ №942173 від 11.01.2007 року на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), зобов`язання ОСОБА_1 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_3 , незаконно встановлену 01.06.2009 року ОСОБА_1 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 року задоволено. В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) відмовлено.

23.06.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист по справі №2-705/11, яким зобов`язано ОСОБА_1 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), зобов`язано ОСОБА_1 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), незаконно встановлену 01.06.2009 року ОСОБА_1 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.03.2005 року.

Постановою головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парапір А.Д. від 16.07.2021 року було відкрито виконавче провадження №66101742 з примусового виконання виконавчого листа №2-705/11, виданого 23.06.2021 року .

Постановою головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парапір А.Д. від 24.05.2023 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-705/11, виданого 23.06.2021 року.

Постановою головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парапір А.Д. від 25.05.2023 року за невиконання рішення суду накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн., зобов`язано боржника виконати рішення потягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1-1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: судові накази.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, примусове виконання рішення суду за приписами вказаного Закону розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5, ч. 6 ст.26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно з ч. ч. 1,5 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 63 ЗУ Про виконавче провадження, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження", передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 ЗУ Про виконавче провадження, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. (для фізичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 3400,00 грн.

Згідно зі змістом ст.75 Закону №1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин, з огляду на наступне.

Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

При цьому, жодних доказів того, що у заявника, на момент прийняття спірного рішення, наявні були об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення, судом не встановлено та позивачем не доведено.

Натомість, як зазначалось судом, постановою Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року по справі №2-705/11 (провадження №22-ц/813/2214/21) апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) задоволено частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2013 року скасовано у частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ). про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) про визнання недійним державного акту серії ЯГ №942173 від 11.01.2007 року на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), зобов`язання ОСОБА_1 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_3 , незаконно встановлену 01.06.2009 року ОСОБА_1 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 року, ухвалено нове у цій частині рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ). про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення. Позовні вимоги ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) про визнання недійним державного акту серії ЯГ №942173 від 11.01.2007 року на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), зобов`язання ОСОБА_1 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_3 , незаконно встановлену 01.06.2009 року ОСОБА_1 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 року задоволено. В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) відмовлено.

23.06.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист по справі №2-705/11, яким зобов`язано ОСОБА_1 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), зобов`язання ОСОБА_1 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ), незаконно встановлену 01.06.2009 року ОСОБА_1 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.03.2005 року.

Суд наголошує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи викладене та те, що 23.06.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист по справі №2-705/11, яким зобов`язано ОСОБА_1 знести самовільні будівлі та вчинити певні дії, на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року по справі №2-705/11, яка є чинною, суд приходить висновку, що відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вірно встановив факт невиконання рішення суду з боку боржника, тому правомірно виніс постанову про накладення штрафу.

Щодо посилання позивача на обставини розгляду справи №500/1288/18, суд встановив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2018 року по справі №500/1288/18 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради (адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, просп. Суворова, 62), комунального підприємства Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації (адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Героїв Сталінграду, буд.36), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання незаконним, недійсним, неправомірним та скасування рішень задоволено частково, визнано неправомірним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1085 від 20 серпня 2009 року Про виконання будівництва згідно рішення виконкому від 04.05.2005 року № 602 Про дозвіл будівництва гаражу та водонепроникного вигребу на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні по АДРЕСА_3 , визнано неправомірним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1626 від 07.12.2012 року Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_3 , скасовано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 11.12.2012 року на нерухоме майно, що видано ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. А будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м, в тому числі жилою площею 81,0 кв. м., літ. Б- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , скасовано рішення комунального підприємства Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію від 23.12.2012 року права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. А будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м, в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. Б- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , стягнуто з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області та комунального підприємства Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації у рівних частках на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704 гривні 80 копійок. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.07.2021 року по справі №500/1288/18 відкрито апеляційне провадження по справі, зупинено дію рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2018 року до розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.12.2023 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, комунального підприємства Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання незаконним, недійсним, неправомірним та скасування рішень відмовлено.

При цьому, суд зазначає, що ініціювання нового судового процесу, пов`язаного із правовідносинами, щодо яких наявне рішення, не звільняють від обов`язку виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Непогодження боржника із рішенням, а саме, постановою Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року по справі №2-705/11, яке набрало законної сили та є обов`язковими до виконання, не може вважатись об`єктивною причиною, яка унеможливила або ускладнила виконання рішення суду.

При цьому, жодних доказів того, що у заявника, на момент прийняття спірного рішення, наявні були об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення, судом не встановлено та позивачем не доведено.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапіра А. Д. щодо винесення постанови від 25 травня 2023 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №66101742 та скасування постанови головного державного виконавця від 25 травня 2023 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №66101742, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 287,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. 287 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.