Справа № 703/1431/25
Суддя: Овсієнко І. В.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/1431/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Овсієнка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Батаргіної Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на початку березня 2025 року в мобільному застосунку «Резерв плюс» побачив повідомлення, що перебуває в розшуку. Для з`ясування обставин 06.03.2025 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому повідомили, що 25.11.2024 він не прибув за повісткою, що була направлена йому поштовим відправленням із повідомленням про вручення та повернута відправникові із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Цього ж дня відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №448 від 06.03.2025 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн за те, що він не прибув за викликом для уточнення своїх персональних даних.

Позивач стверджує, що правопорушення він не вчиняв, оскільки він не отримував повістки ТЦК чи будь-якого іншого поштового відправлення від відповідача. Відповідно, він не був обізнаний про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Просив врахувати, що працівниками ТЦК та СП було порушено порядок направлення повістки поштою, оскільки зазначена адреса його проживання, що не існує, що свідчить про формальний підхід працівників ТЦК до виконання своїх обов`язків.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив скасувати постанову №448 від 06.03.2025 про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою від 18.03.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив судове засідання із розгляду справи на 26.03.2025.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити за підстав, наведених в ньому. Додатково пояснив, що вчасно актуалізував власні військово-облікові дані, подавши відповідні документи безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_2 літом 2024 року. За результатами військово-лікарської комісії був визнаний обмежено придатним до військової служби, через суттєві проблеми з серцево-судинною системою. Вказане рішення оскаржив в адміністративному порядку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мало місце восени 2024 року. На початку березня 2025 року скачав мобільний застосунок «Резерв плюс» та побачив відмітку про перебування в розшуку. Для з`ясування обставин звернувся до дільничного офіцера, той порадив відвідати ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому 06.03.2025 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де співробітниками йому повідомлено, що він перебуває в розшуку через ту обставину, що 25.11.2024 не прибув за викликом по повістці, що була направлена на його адресу рекомендованим поштовим відправленням і повернулася із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Йому повідомили, що розгляд справи має відбутися того ж дня, однак після 20-00 год, тому клопотав про розгляд справи за його відсутності. Того дня йому вручили повістку на 14.03.2025. Коли прибув за вказаною повісткою, то отримав постанову про накладення штрафу. При цьому поштового відправлення, яке було йому адресоване, йому не показували. З постановою категорично не згодний, бо правил військового обліку не порушував. Повістки не отримував, так само і виклику на пошту для отримання поштових відправлень. Вважає, що причиною цьому є та обставина, що повістка була надіслана за адресою АДРЕСА_1 , що вбачається із запису постанови про місце його проживання. Це помилка, бо такої адреси не існує, а він зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 . Вказана адреса була ним вказана як актуальна при уточненні військово-облікових даних в 2024 році. За таких обставин він не знав і не міг знати про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач в судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи або проведення судового засідання без присутності представника, не подав, правом на подання відзиву та доказів не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №448 від 06.03.2025 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, у зв`язку з неприбуттям 25.11.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення персональних даних по повістці №1152108. Повістка про необхідність прибуття у визначений день була підписана кваліфікованим електронним підписом та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.

Цим самим він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, накладено штраф у сумі 17000 грн.

Частиною першою статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною третьою статті 210 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивачеві інкриміноване порушення вимог підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З наданих суду доказів вбачається, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 у оскаржуваній постанові інкриміновано позивачу неявку за повісткою (викликом) 25.11.2024 до для уточнення військово-облікових даних.

З матеріалів справи, зокрема з оскаржуваної постанови, вбачається, що виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 був здійснений засобами поштового зв`язку через ДП «Укрпошта». Повістка повернена відправникові 23.11.2024 із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до положень абз. 4 пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову, є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п. 34 Порядку повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Як вбачається із п 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

При цьому судом приймаються до уваги доводи позивача про те, що ним вчасно уточнені військово-облікові дані, зокрема адреса реєстрації. Відповідачем дані обставини спростовані не були. Відомостей, які б вказували про направлення позивачеві повістки за зареєстрованою адресою його проживання, суду не надано. Водночас довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Березняківської сільської ради, підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 11.08.2021 і по теперішній час зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Однак в оскаржуваній постанові вказане інше місце проживання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а саме АДРЕСА_1 . Вказаної адреси не існує, що підтверджується довідкою Відділу з питань організації надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Білозірської сільської ради №482 від 17.03.2025.

За таких обставин ОСОБА_1 не могло бути вручено повістку, направлену поштою та останній не знав і не міг знати про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 25.11.2024, був позбавлений можливості з`явитись у визначений у повістці день.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

За встановлених в судовому засіданні обставин, правопорушення, за вчинення якого на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення, вчинене 25.11.2024 і органові, уповноваженому розглядати відповідну справу, було достеменно відомо про подію правопорушення та її час. Граничний строк накладення адміністративного стягнення минув 25.02.2025.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа №201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа №743/1128/17), від 15.11.2018 (справа №524/7184/16-а).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а також, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (п. 7 тієї ж статті).

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові та які б дозволили вказати на достовірність обставин, викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи, відносно якої винесена постанова.

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати позивача, що складаються із судового збору, слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 241-243, 246, 286 КАС України

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 06.03.2025 №448.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 01.04.2025.

Суддя І.В. Овсієнко