Справа № 303/1284/25
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/1284/25
ряд. стат. звіту - 140
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М. за участю секретаря судових засідань Лукач К.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Фодор Олени Віталіївни та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції від 22.11.2024 р., якою на нього накладено адміністративне стягнення за частиною 2 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Зазначає, що відповідач зупинив керований ним транспортний засіб на підставі непристебнутого паска безпеки, але жодного документа щодо цього не склав і до адміністративної відповідальності за цим фактом його не притягнув, а отже здійснив безпідставну зупинку транспортного засобу, що визначає незаконність подальших дій працівників поліції з виявлення адміністративних правопорушень. Водночас вказує, що в спірній ситуації відповідач не мав права розглядати справу на місці вчинення правопорушення й такий розгляд взагалі не проводився.

Відповідачі до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Департаменту патрульної поліції подав відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що дії та рішення поліцейського були законними.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з постановою серії ЕНА № 3526592 від 22.11.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за те, що він о 14 год. 00 хв. У м. Мукачево на вул. Ярослава Мудрого, 6 керував транспортним засобом марки BMW 318 державний номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки та не мав права керувати транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР

За даними Єдиного реєстру судових рішень, постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2023 року (справа № 303/9077/23), що набрало законної сили 10 жовтня 2024 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік.

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за статтею 130 або/та статтею 124 КУпАП, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складання в сервісному центрі МВС теоретичного і практичного іспитів. У разі наявності в посвідченні водія двох або більше категорій на право керування транспортного засобу теоретичний, практичний іспити складаються за вищою категорією в посвідченні водія.

Станом на дату винесення поліцейським оскаржуваної постанови позивач не перескладав в сервісному центрі МВС теоретичного та практичного іспитів, що підтверджується листом від 07.03.2025 №31/28/16-4229-2025 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях.

Позивач стверджує, що під час руху транспортного засобу правила дорожнього руху не порушував, доказів зворотного відповідачем не надано. З огляду на це останній не мав права зупиняти керований ним автомобіль і вимагати пред`явлення документів для перевірки.

Статтею 32 Закону України «Про національну поліцію» закріплено право поліцейського вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з пунктом 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно з якою водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. При цьому він зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (стаття 35 Закону України «Про національну поліцію»).

За змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 р. (справа № 127/19283/17), притягнення позивача до відповідальності та накладення на нього стягнення за статтею 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог пункту ПДР, за порушення якого його було зупинено, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Право перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу є законною. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 465/6677/16-а , від 13 березня 2019 року у справі № 686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17.

Позивач, посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, стверджує, що поліцейський не мав права виносити постанову на місці зупинки, а був зобов`язаний надати йому час для підготовки до розгляду справи й провести його у призначений час за місцезнаходженням відповідного органу.

Проте Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, згідно з яким у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р. (далі Інструкція), передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною 2 статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення регламентовано нормами статей 278, 279 КУпАП.

Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначені вищезгаданою Інструкцією, пунктом 5 розділу ІІІ якої встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (пункт 8).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (пункт 9).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (пункт 10).

Згідно з пунктами 1, 2, 5 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, зміст якої повинен відповідати статті 283 КУпАП. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, зазначеними нормами встановлено чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав водія у разі притягнення його до адміністративної відповідальності.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що на початку зйомки представники поліції проводять опитування водія щодо його стану, констатують наявність у нього ознак сп`яніння та пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовляється. Далі інспектор поліції повідомляє водію про складання щодо нього протоколу за статтею 130 КУпАП і роз`яснює йому процесуальні права й лише на останній хвилині відеозапису повідомляє водієві про винесення щодо нього постанови про накладення штрафу за керування транспортним засобом за відсутності відповідного права.

За таких обставин суд не має підстав не погодитися з твердженням позивача про те, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, не розглядалася.

Посилання відповідача на роз`яснення позивачу процесуальних прав в межах адміністративного розслідування за статтею 130 КУпАП зазначеного не спростовує.

Фактично інспектор знехтував визначену законодавством процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення суб`єктом владних повноважень рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності має виключно важливе значення для відповіді на питання щодо того, чи було дотримано право особи на справедливий розгляд її справи, закріплене статтею 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року (справа №337/3389/16-а) щодо цього нагадав, що порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (у цьому випадку інспектором патрульної поліції) при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Крім того, за наведених в оскаржуваній постанові обставин дії ОСОБА_1 мали б кваліфікуватися не за частиною 2, а за частиною 4 статті 126 КУпАП як керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Неправильна кваліфікація дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є додатковим свідченням несумлінного ставлення відповідача до з`ясування фактичних обставин справи.

Суд вважає, що порушення зазначених норм процесуального права та нез`ясування або неповне з`ясування суб`єктивних або об`єктивних чинників встановлення відповідальності є підставою для скасування оскаржуваного рішення та надсилання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) відповідно до пункту 2 частини 3 статті 286 КАС України. Однак, зважаючи на те, що строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП у цій справі сплинув, скасовуючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд визнає доцільним закрити справу на підставі пункту 7 статті 247 цього Кодексу.

Керуючись 2, 9, 12, 72-78, 132, 139, 241-247, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову старшого інспектора 1 взводу 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Фодор Олени Віталіївни 22.11.2024 р. серії ЕНА №3526592 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 3400 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 КУпАП на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ерста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий Юрій Мирошниченко