Справа № 520/410/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 квітня 2025 року № 520/410/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" (вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61010, ) до Київської митниці Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А,м. Київ,03124, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 20.12.2024 року № UA100250/2024/000019/1, прийняте Київською митницею Державної митної служби України.

-визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.12.2024 року № UA100250/2024/000243, прийняту Київською митницею Державної митної служби України.

-стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ НЕРТУС (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 61010, Харківська обл., місто Харків, вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 394 (одинадцять тисяч триста дев`яносто чотири) 04 копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Київської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження юридичної особи: 03124, Україна, Київська область, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8А).

-стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ НЕРТУС (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 61010, Харківська обл., місто Харків, вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Київської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження юридичної особи: 03124, Україна, Київська область, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8А).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що підставою для звернення до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою стало прийняття Київською митницею Державної митної служби України Рішення про коригування митної вартості товарів від 20.12.2024 року № UA100250/2024/000019/1 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.12.2024 року № UA100250/2024/000243, за відсутності належного обгрунтування та з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

09.12.2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВЩАЛЬНІСТКЙЙ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НЕРТУС» (Україна, покупець) та Реters & Виrg Кft (Угорщина, продавець) укладений контракт № 52 купівлі-продажу товару (далі - «контракт»).

Згідно з додатковою угодою № 7 від 31.01.2022р. до контракту № 52 від 09.12.2019р. купівлі-продажу товару виходить, що п.1.1 розділу 1 контракту викладено в наступній редакції: «Продавець зобов`язується поставити покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти від продавця на умовах СFR-Одеса (Україна) та/або FСА - Сеgled (Ниngary), FСА-Szolnok (Ниngary) Інкотермс 2010 товар з найменуванням відповідно до Специфікації (Додатку) до Контракту, яка є невід`ємною частиною контракту».

Також, відповідно до додаткової угоди № 7 від 31.01.2022р. до контракту № 52 від 09.12.2019р. купівлі-продажу товару виходить, що п.3.1 розділу 3 контракту викладено в наступній редакції: «Транспортування партій товару здійснюється за рахунок покупця наземним видом транспортування на умовах поставки СFR-Одесда (Україна) та/або FСА - FСА - Сеgled (Ниngary), FСА-Szolnok (Ниngary) Інкотермс 2010. У кожному випадку умови поставки указуються в інвойсі. Поставка товару здійснюється партіями на підставі письмової заявки покупця переданої по факсу».

15.01.2024р. між ТОВ «ТД «НЕРТУС» (Україна, покупець) та Реters & Виrg Кft (Угорщина, продавець) було укладено додаткову угоду № 15 до контракту купівлі- продажу № 52 від 09.12.2019 року, якою було викладено розділ 3, п.3.6 Контракту у наступній редакції: «покупець при необхідності через економічну доцільність реалізації на внутрішньому ринку може розміщувати і переміщати Товар, який знаходиться у режимі митного складу - ТОВ «Склад М» (юр. адреса: 61123, м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 40Д, кв. 62; адреси митних складів: - 62495, Харківська обл., Харківський район, смт. Васищеве, вул. Промислова, 22; - 57113, Миколаївська обл., Миколаївський район, смт. Ольшанське, вул. Промислова, 12; - Львівська обл., Стрійський район, с. Добряни, вул. Зелена, 8; - 09001, Київська обл., Білоцерківський район, м. Сквіра, вул. Київська, буд. 33.

Продавець надіслав на адресу покупця прайс - лист, згідно якого фірма Реters & Виrg Кft пропонує до поставки протягом 2024 року наступні препарати: Лемур КЕ, 5,48 дол. США за л/1, вказані ціни діють на умовах поставки РСА - Цеглед/Солнок/Шеле.

На виконання вказаного контракту сторонами підписано додаток № 78 від 01.10.2024 року «Специфікація» до контракту купівлі-продажу товару № 52 від 09.12.2019р. згідно якого виходить, що загальна кількість поставляємого Товару складає: Лемур КЕ, 5,48 дол. США за л/1, кількість товару 41 000, загальна вартість у дол.США 224 680 та продавцем було виставлено ТОВ «ТД «НЕРТУС» інвойс № РЕТ8-82-1179996 від 02.10.2024 року.

У вказаному інвойсі визначено строк оплати за товар та умови поставки FСА - Szolnok (Ниngary). На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ «ТД «НЕРТУС» було здійснено поставку товару.

Факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання додатку № 78 від 01.10.2024 року «Специфікація» до контракту купівлі-продажу товару № 52 від 09.12.2019р. та вказаного вище інвойсу підтверджується експортною декларацією країни відправлення та міжнародною автотранспортною накладною формою (СМR) № 24100396 від 03.10.2024 року.

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного Контракту, Позивач надав до Київської митниці Державної митної служби України (КОД , місцезнаходження юридичної особи: 03124, Україна, Київська область, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8А) (далі - Відповідач) електронну митну декларацію № 24UА51U9 від 17.12.2024 року з документами на підтвердження заявленої митної вартості.

17.12.2024 року Позивач надав до Відповідача електронну митну декларацію № 24UА51U9 на товар: засоби захисту рослин, у вигляді готового препарату, Лемур КЕ та наступні документи: документ без номеру від 01.10.2024р., інвойс № РЕТ8-SZ-1179996 від 02.10.2024 року, пакувальний лист РЕТ8-МL-1179180 від 02.10.24р., міжнародна автотранспортна накладна форма (СМR) № 24100396 від 03.10.2024 року, сертифікат № 456143 від 07.10.24р., рахунок-фактура № 12 від 03.10.24р., довідка про транспортно-експедиторські витрати при перевезенні вантажу № 47 від 03.10.24р., додаткова угода № 7 від 31.01.2022р. до контракту № 52 від 09.12.2019р. купівлі-продажу товару, додаткова угода № 15 від 15.01.2024р. до контракту № 52 від 09.12.2019р. купівлі-продажу товару, контракт № 52 від 09.12. 19р. купівлі-продажу товару, договір № 05/08 - ШПН/ТДН -екс. на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 05.08.2024р., посвідчення А09991 від 25.04.2023-31.12.2032, заявка перевізнику № 55 від 03.10.2024р., договір про транспортне обслуговування № 1 від 01.08.2024 року.

У цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 4 716 780 грн. 57 коп., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 112230,40 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 32250 грн. 00 коп.

За результатами митного контролю, керуючись вимогами ч.2, ч. З, ч.4 ст.53, ст.ст. 54, 57 МК України, Відповідачем надісланий запит від 17.12.2024р. про надання додаткових документів у в зв`язку з встановленням того, що надані документи містять розбіжності або не містять достовірних та об`єктивних відомостей для визначення складових митної вартості товарів, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.

Митний орган зобов`язав надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) каталоги.

Специфікації: 2) обгрунтовані висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 4) експортну декларацію з урахуванням вимог статті 254 Митного кодексу України: 5) оплата за попередні поставки; 6) рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що мястять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; 7) банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- ексиедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; 8) надати документи: за кодом 0380 від 02.10.2024 №РЕТ8-SZ-1179996. за кодом 0861 від 07.10.2024 №456143, за кодом 0003 від 01.10.2024 №б/н та за кодом 0271 №РЕТ8-МL- 1179180 з урахуванням вимог статті 254 Митного кодексу України.

На запит митного органу Позивач листом № 19/12-01 від 19.12.2024р., листом № 19/12-02 від 19.12.2024р., надав Відповідачу додаткові документи для підтвердження митної вартості по ЕМД № 24UА51119 від 17.12.2024 року: декларацію країни експортера № 24НU3210101В14С8F2 від 03.10.2024р.; - Заявка на здійснення транспортних послуг № 55 від 03.10.2024р.; - рахунок Перевізника № 12 від 03.10.2024р. ; - Висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 2332 від 16.12.2024р.; - прайс Постачальника б/н; - Лист Постачальника б/н стосовно ціни від 16.12.2024р.; - платіжна інструкція № 14500 від 24.10.2024р.; - переклад інвойсу № РЕТ8-SZ-1179996 від 02.10.2024р.; - переклад пакувального листa РЕТ8-МL 1179180 від 02.10.2024р.; - переклад сертифікату походження № 456143 от 07.10.2024р.. Копія письмового доказу - скріншоту переписки з митним органом додається до цієї позовної заяви.

Судом встановлено, що у листах № 19/12-01 від 19.12.2024р., № 19/12-02 від 19.12.2024р., позивач надав детальну відповідь на кожен аргумент відповідача у запиті від 17.12.2024 року, зокрема на питання:

1) 3 приводу «відповідно до п.4.1 Договору від 09.12.2019р. № 52, ціна товару визначається у доларах США та включає: вартість Товару, тари, упаковки, маркірування, а у специфікації додаток № 24 від 31.01.2022 року не зазначені відомості щодо вартості тари, упаковки, маркірування;

2) 3 приводу того, декларантом не надано платіжні документи, що підтверджують факт оплати за надані транспортні послуги;

3-4) 3 приводу того, що у митного органу наявна інформація про факт значного зниження фактурної вартості товару «Лемур КЕ» та висунута вимога митного органу надати експортну деклараціям країни виробника.

Встановлено, що у відповідному запиті від 17.12.24 року митний орган не вимагав від декларанта надання експортної декларації країни виробника з її перекладом на українську мову та не вбачав розбіжностей в ній.

Статтею 254 Митного кодексу України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклав українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Однак, відповідно до прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості від 20.12.2024 року № UА100250/2024/000019/1 за результатами опрацювання документів, поданих разом з митною декларацією від 17.12.2024 № 24UА51119 встановлено, що надані відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України документи містять розбіжносткякі мають вплив на правильність митної вартості та/або не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів,чи відомостей щодо ціни,що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товарт, зокрема: 1) відповідно до п 4.1 Договору від 09.12.2019 № 52, ціна товару визначається у долларах США та включає: вартість товару, тари, упаковки, маркування. Усі цінові показники за Контрактом зазначаються у Специфікації. Однак, у специфікації № 78 від 01.10.2024 до договору не зазначені відомості щодо вартості тари, упаковки та маркування. 2) Відповідно до п. 5.1 Контракту від 09.12.2019 №52 платежі за товар здійснюються шляхом банківського переказу. Відповідно до наданого інвойсу від 02.10.2024 № РЕТ8-8Х- 1179996 датою виконання інвойсу зазначено 02.10.2024. банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного декларантом товару не надані.

Висновок Державного підприємства « Укрпромзовпішекспертиза» від 16.12.2024 № 2332, прийнято до уваги митницею, але не може бути підставою для підтвердження митної вартості оскільки не здійснено аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібнф товари. У експертному висновку експертом проведений аналіз лише контрактної ціни товару на підставі інвойсу та контракту та не здійснено аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари оскільки не зазначена комерційна назва товарів (інформація щодо технічних характеристик: хімічної формули, відсутнє посилання на САS, тощо)). Експертом у використаних джерелах інформації щодо вартості товару європейського походження вказано українські інтернет ресурси.

Також експертом вищевказану інформацію, а саме інтернет пропозиції не відображено у звіті та у додатках до нього.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових та професійну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних методиках та інших нормативно- правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів).

Відповідно до Націонатьного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013 № 1440. оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх анаїіз та виклад обгрунтованих висновків. При цьому, зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатись у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. У зв`язку з чим, наданий висновок підготовлений з порушенням вищезазначеного підходу, він не може однозначно засвідчувати обґрунтованість висновків, які в ньому наведені. Відсутність цінових пропозицій до висновку, а також жодних розрахунків, які б дали змогу впевнитись у достовірності, об`єктивності наведеної інформації наданий експертний висновок не містить. Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватись на вартості товару: національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Також Інвойс від 03.10.2024 РЕТ8-SZ- 1179997 вказаний у висновку не був наданий додатково для підтвердження митної вартості.

Декларантом не надано: експортну декларацію з урахуванням вимог статті 254 Митного кодексу України; не надані запитувані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару відповідно до вимог п. 5.1 Договору від 09.12.2019 № 52, що підтверджують оплату товару, якій здійснюються шляхом банківського переказу відповідно до наданого інвойсу від 02.10/2024 № РЕТ8- SZ -1179996.

Отже, надані додаткові документи не усувають раніше встановлених розбіжностей оскільки не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до 4.2 ст. 58 МК України.

Крім того у митного органу наявна інформація про факт зниження фактурної вартості заявленого ТОВ "Торговий Дім "Нертус" товару «Гербіцид Лемур,Ке»,виробник «Реters & Виrg Кft (Угорщина,. НU).

Так, за митною декларацією ТОВ "Торговий Дім "Нертус" від 18.03.2024 № 24ПА32О7 за контрактом від 09.12.2019 №52, митна вартість оформленого товару «Гербіцид Лемур,КЕ» на умовах поставки згідно «Інкотермс 2010» FСА- Szolnok (Угорщина) становила 9.8484$/кг (фактурна вартість товару 8.7$/л).

Станом на 17.12.2024 за митною декларацією ТОВ "Торговий Дім "Нертус" від 17.12.2024 №24UА51U9 за контрактом від 09.12.2019 №52, митна вартість товару «Гербіцид Лемур,КЕ» на умовах поставки згідно «Інкотермс 2010» FСА- Szolnok (Угорщина) становила 6,199$/кг (фактурна вартість товару 5,48$/л) без обгрунтування зниження фактурної вартості товару.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за^і. правильністю визначення митної вартості товару: митні декларації ^1';$,^ №24UА32177 (товар - Гербіцид Лемур,КЕ. ),препаративна " форма- концентрат емульсії(діюча речовина`основа -хізалофоп-п-тефурил 40г/л) САS номер: номер: 200509-41-7 не в аерозольній упаковці;Являє собою однорідну рідину жовтого кольору всього - 20565 літрів. Країна походження - Угорщина, торгівельна марка - Лемур Нертус, Виробник: " Реters & Виrg Кft (Угорщина,. НU), вага брутто - 20785 кг, вага нетто - 18302,9 кг)- митна вартість згідно джерел інформації 8,7$/л - 9,8484$/кг.

Рішення винесено без урахування термінів, передбачених ст. 53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД...».

20.12.2024р. Позивачу було відмовлено у митному оформленні товару, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.12.2024 року № UА100250/2024/000243 з таких причин: «...Відповідно до пункту 6 статті 54 та статті 256 МКУ в зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості від 20.12.2024 № UА100250/2024/000019/1/Відмова в митному оформленні може бути оскарженя у порядку, встановленому главою 4 МКУ...».

Таким чином, при здійсненні митного оформлення ТОВ "Торговий Дім "Нертус" для підтвердження митної вартості кожної конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) було надано усі документи, які передбачені ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Митну вартість було заявлено за ціною договору (контракту).

Однак, як встановлено судом, незважаючи на надані документи, Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яким визначено більшу митну вартість товару, ніж заявлена Позивачем.

З метою уникнення простою транспорту та необхідністю подальшої реалізації товару Позивач вимушений був оформити товар за ціною, визначеною митним органом, під гарантію за ст.55 МКУ у строк до 20.03.2025 за ЕМД № 24UА37U1.

Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару, прийняте Відповідачем, є протиправним та підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товару виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару.

Прийняттю Відповідачем рішення про коригування митної вартості товару передувала процедура проведення консультацій шляхом направлення декларанту електронних повідомлень.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декФларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Отже, у разі невизнання митним органом заявленої митної вартості товару декларант письмово повідомляється про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана.

Однак, як встановлено судом, в електронних повідомленнях (запит від 17.12.24) митного органу відсутні обґрунтовані відомості про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана.

Суд вказує, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості Позивачем, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей.

Щодо того, що відповідно до п 4.1 Договору від 09.12.2019 № 52, ціна товару визначається у долларах США та включає: вартість товару, тари, упаковки, маркування. Усі цінові показники за Контрактом зазначаються у Специфікації. Однак, у специфікації № 78 від 01.10.2024 до договору не зазначені відомості щодо вартості тари, упаковки та маркування.

У додатку № 78 від 01.10.2024 року «Специфікація» до контракту купівлі-продажу товару № 52 від 09.12.2019р. вказано, що товар - Лемур КЕ, л/1, кількість Товару - 41 000, ціна в дол. США за л/1 - 5,48, загальна вартість у дол. США - 224 680.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.4.1 Контракту ціна товару визначається в доларах США) та включає: вартість товару, тари, упаковки, маркірування. Усі цінові показники за Контрактом зазначаються у Специфікації.

Відповідно до п.8.1 Контракту, пакування, в якому відвантажується товар повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та зберіганні.

Згідно з п.8.2 Контракту, товар поставляється в оригінальній упаковці, а саме, у пластмасових каністрах ємністю 1л, 5л, 10л, 20л, 100л, 200л, пакетах, а також картонних коробках.в

Відповідно до п.8.3 Контракту, тара та пакування входить до вартості товару та не повертається.

Тобто, продавець і покупець в Контракті чітко узгодили між собою, що вартість тари (упаковки), а також маркування товару включається до ціни товару, яка підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 685 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов`язання. Обов`язок передання товару у тарі та (або) в упаковці не поширюється на товари, які за своїм характером не потребують застосування тари та (або) упакування. Продавець, який здійсню (' підприємницьку діяльність, зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, які відповідають вимогам, встановленим актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний си^тити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду в Постанові від 01 квітня 2021 року по справі № 910/5447/20 за відсутності законодавчої вказівки щодо оплати тари та (або) упаковки товару слід виходити з того, що обов`язок продавця щодо належного затарювання та (або) упаковки товару встановлено диспозитивною нормою. А відтак, якщо інше не передбачено умовами договору, продавець зобов`язаний відповідно до законодавчих приписів затарювати та (або) упаковувати товар без стягнення будь-якої додаткової плати. Його витрати на тару та (або) упаковку товару включаються до ціни договору купівлі-продажу. Диспозитивний характер норми частини 1 статті 685 Цивільного кодексу України дозволяє на умовах конкретного договору встановлювати інший порядок, у тому числі й оплату витрат продавця на затарювання та (або) упакування товару. .

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 01 березня 2023 року в справі № 420/18880/21 (адміністративне провадження № К/990/36541/22) дійшов обґрунтованого висновку, що за умовами Договору, пакування не оплачувалося покупцем окремо від ціни товару, з огляду на що посилання митного органу на відсутність у поданих декларантом до митного оформлення документах будь-якої інформації щодо включення/не включення вартості упаковки (пакування) до складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів є безпідставними.

Такий підхід щодо застосування положень МК України демонструвався Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 815/2162/17, від 17 січня 2023 року у справі №160/7901/18 та від 18 грудня 2019 року у справі №160/8775/18.

Аналогічна правова позиція висловлена й в Постанові від 05.12.2024 року по адміністративній справі № 380/19286/23 Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

Також, у Постанові від 23.10.2018р. по справі № 826/19038/13-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вірно зазначив те, що вартість упаковки та вартість пакувальних матеріалів включена у вартість товару, що виключає необхідність у її підтвердженні декларантом під час митного оформлення товару в контексті положень пункту "в" частини десятої статті 58 Митного кодексу України.

Згідно правил Інкотермс - 2010 за умов FСА (FRЕЕ САRRIER (... named рlасе)) А9 виходить, що продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування| товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари" з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу.

Ураховуючи, що умовами поставки обов`язок пакування покладається на постачальника товару та при поставці товару витрати з упаковки та пакування включено до вартості товару, а під час митного оформлення документів не встановлено додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару). Витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильністьвизначення митної вартості.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в Постанові від 30.07.2024 року у справі № 420/32440/23 (провадження № К/990/22352/24).

Таким чином, проаналізуваши наведене, суд вказує, що висновки митного органу про те, що декларантом, не надано митному органу відомостей про включення пакування та маркування товару до митної вартості та що у специфікації не зазначені відомості щодо вартості тари, упаковки, маркірування, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки включення таких складових до ціни (вартості) товару передбачено самим контрактом та специфікацією до нього.

Щодо твердження відповідача, що відповідно до п. 5.1 Контракту від 09.12.2019 № 52 платежі за товар здійснюються шляхом банківського переказу. Відповідно до наданого інвойсу від 02.10.2024 РЕТ8-SZ-1179996 датою виконання інвойсу зазначено 02.10.2024 банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного декларантом товару не надані.

Суд вказує, що відповідно до п.4 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Як вбачається з п.5.1 Контракту, платежі за товар, визначені цим Контрактом мають бути здійснені у доларах США шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця за поставлену партію товару на протязі 9 місяців з моменту реалізації товару Продавцем, або шляхом передплати, але не пізніше 31.12.2020.

Згідно з додатковою угодою № 7 від 31.01.2022р. до контракту № 52 від 09.12.2019р. купівлі-продажу товару виходить, що п.1.1 розділу 1 контракту викладено в наступній редакції: «Продавець зобов`язується поставити покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти від продавця на умовах СFR-Одеса (Україна) та/або FСА Сеgled (Ниngагу), FСА-Szolnok (Ниngагу) Інкотермс 2010 товар з найменуванням відповідно до Специфікації (Додатку) до Контракту, яка є невід`ємною частиною контракту».

Також, відповідно до додаткової угоди № 7 від 31.01.2022р. до контракту № 52 від 09.12.2019р. купівлі-продажу товару виходить, що п.3.1 розділу 3 контракту викладено в наступній редакції: «Транспортування партій товару здійснюється за рахунок покупця наземним видом транспортування на умовах поставки СFR-Одеса (Україна) та/або FСА Сеgled (Ниngагу), FСА-Szolnok (Ниngагу) Інкотермс 2010. У кожному випадку умови поставки указуються в інвойсі. Поставка товару здійснюється партіями на підставі письмової заявки покупця переданої по факсу».

Відповідно до п.5.2 Контракту, у випадку попередньої оплати за товар терміни поставки такого товару не повинні перевищувати 120 календарних днів з дати передоплати. Відповідно до п.5.3 Контракту, у випадку якщо товар буде поставлено пізніше 31.12.2020, платежі за нього мають бути здійснені протягом 180 календарних днів з дати поставки товару.

Відповідно до п.6.2 Контракту, прийняття - здавання товару здійснюється протягом 24 годин з моменту поставки товару на склад покупця. Відповідно до п.6.3 Контракту, к товаросупроводжувальним документам по контракту відносяться: інвойс, пакувальний лист, СМR, САRNЕТ ТІR та коносамент, якщо такі є.

Наведене свідчить про фактичну наявність двох способів оплати за товар: шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця за поставлену партію товару протягом 9 місяців з моменту реалізації товару Продавцем, або шляхом передплати.

Тобто, переплата за товар не є обов`язковою умовою згідно зазначеного пункту Контракту, що в свою чергу, фактично спростовує аргументи митного органу в частині не надання декларантом відомостей про здійснення/нездійснення передплати за товар на виконання вимог п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ, оскільки оплата за товар на момент подання митної декларації не здійснювалась.

Судом встановлено, що згідно з умовами п.7.1 Контракту товар повинен поставлятися протягом 14 календарних днів після отримання Продавцем по факсу письмової заявки від покупця. Датою поставки товару є дата прибуття товару на склад згідно п.3.1 Контракту. Товари поставляються завчасно погодженими партіями.

Відповідно до п.13.4 Контракту, цей Контракт набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту виконання зобов`язань у повному обсязі. Тобто, сторони Контракту передбачили строк дії Контракту - до моменту виконання зобов`язань з поставки товару, який здійснюється партіями за письмовими заявками від покупця.

Відповідно до п.13.8 Контракту, усі правовідносини, що виникають у зв`язку із цим Контрактом, які їм не врегульовані регулюються положеннями Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу Товарів від 11 квітня 1980 року. Усі питання, що входять до сфери застосування названої Конвенції і які врегульовані в цьом контракті інакше, ніж це визначено Конвенцією, мають регламентуватися виключно положеннями цього Контракту, а не названою Конвенцією. У разі, якщо при застосуванні вищевикладених правил якесь питання залишається неврегульованим, то застосовуються норми чинного в Україні національного законодавства.

Інвойс № РЕТ8-SZ-1179996 від 02.10.2024 року був укладений відповідно до вимог п.5.1 Контракту, в якому зазначено наступне Рауment method: bank Іtransfer(у пер. укр. мову «Метод оплати - банківський переказ»), з періоду (терміну) - Fulfilment (у пер. укр. мову: «Виконання»): 02.10.2024, по Deadline: 29.06.2025 (у пер. укр. мову: «Крайній термін виконання»), Іssue date: 02.10.2024 (у пер. укр. мову: «Дата випуску інвойсу» (видачі)), що означає якраз термін платежу за товар, який мас бути здійсненим, протягоми 9 місяців з моменту реалізації товару Продавцем.

Відповідно до п.5.1 Контракту, платежі за товар, визначені цим Контрактом мають бути здійснені у доларах США шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця за поставлену партію товару протягом 9 місяців з моменту реалізації товару Продавцем.

Відповідно до правил "Інкотермс-2010" затверджених Міжнародною торговою палатою від 01.01.2011р., а саме умов поставки РСА «Франко-перевізник» обов`язок Продавця А.1: «Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком- фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України, серед яких рахунок-фактура ().

Відповідно до вимог Розділу III Правил заповнення митної декларації, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599, документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі- продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 Кодексу.

Затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відповідно до вимог ст. ЗО Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу Товарів від 11 квітня 1980 року (далі Конвенція) продавець зобов`язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції.

Відповідно до вимог ст. 53 Конвенції, покупець зобов`язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.

Згідно з ч.7 ст.180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існую ть господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Статтею 628 Кодексу визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодж ені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в Постанові від 16.09.2022 року у справі № 200/6506/20-а (адміністративне провадження N К/9901/36393/20) дійшов висновку, що митниця дійшла помилкового висновку про необхідність надання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, оскільки частиною 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачено надання наведених документів за їх наявності.

Крім цього, як встановлено судом, витребувана відповідачем калькуляція надавалася позивачем разом і декларацією , у прийнятті якої відповідач відмовив.

Суд вказує, що прайс-лист не є обов`язковим документом, шо передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, оскільки здійснення оплати за придбаний товар підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інвойсом. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом (правова позиція Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в Постанові від 22.12.2020р. по справі № 420/2850/19).

Аналогічні правові висновки викладно у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах N N 825/735/17, 825/2255/16, 825/1016/17.

У Постанові від 29.11.2023р. по справі № 466/4066/20 Верховний Суд дійшов висновку про те, що частинами першою та другою статті 662, частиною першою статті 663 ЦК України передбачено зобов`язання продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданцю разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавсва Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу...».

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Таким чином, суд робить висновок, що декларантом надані митному органу для митного оформлення товару усі необхідні документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містять достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Частиною третьою статті 53 МКУ встановлено, що у разі якщо документи, зазначені вчастині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.5 ст.54 МКУ, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У Постанові від 15.02.2023 року у справі № 815/2552/16 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зазначив, що: «відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформленн я товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в Постанові від 21.03.2023 року у справі № 815/5817/17 (касаційне провадження N К/9901/55119/18).

Виходячи з наведених норм, суд робить висновок, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, та витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Щодо висновку відповідача, що декларантом не надано платіжні документи, що підтверджують факт оплати за надані транспортні послуги.

Матеріалами справи підтверджено, що декларант надав митному органу на його запит наступні додаткові документи про транспортні витрати: декларацію країни експортера № 24НU3210101D14С8F2 від 03.10.2 024р.; заявку на здійснення транспортних послуг № 55 від 03.10.2024р.; рахунок Перевізника № 12 від 03.10.2024р. ; платіжну інструкцію № 14500 від 24.10.2024р.

Також, декларант надав митному органу витребуваний додатковий документ, що підтверджує факт оплати за надані транспортні послуги - платіжну інструкцію № 14500 від 24.10,2024 року.

Пунктом 4.1 договору № 05/08-ЩПН/ТДН-екс. від 05.08.2024р. на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні передбачено, що ціна послуг Експедитора визначається на підставі погодженої Сторонами Заявки.

Пунктом 4.2 договору № 05/08-ШПН/ТДН-екс. від 05.08.2024р. на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні передбачено, що оплата послуг Експедитора здійснюється шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Експедитора протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання оригіналів документів, що підтверджують розвантаження транспортного засобу в пункті призначення, в тому числі, але не виключно: товарно-траснпортної накладної встановленого зразка (СМR) з відмітками відправника вантажу. Експедитора, одержувача вантажу та митних органів, акту виконанних робіт, рахунку -фактури з ціною послуг згідно з актом виконаних робіт та інших документів, складених при наданні послуг.

Пунктом 4.3 договору № 05/08-ШПН/ТДН-екс. від 05.08.2024 на надання транспортних послуг під час перевезення вантажів у міжнародному автомібільному сполученні передбачено, що розмір плати встановлюються сторонами у заявці за діючими ринковими розцінками на анологічні послуги.

Також, при поданні митної декларації декларантом було надано документи, що підтверджують вартість товару за ціною договору (контракту) та не містять числових розбіж ностей.

У відповідності до ч. 1, 2 статті 53 МКУ декларантом разом з митними деклараціями були подані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 10 ст. 58 МК України визначений перелік витрат (складові митної вартості), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни ^ ^ що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До вказаного переліковуються там і складові товарів, як витрати на транспортування товару та витратІгта"й^ цих товарів (пункти 5, 7 вказаної норми).

У Постанові від 31.05.2019 у справі N 804/16553/14 Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові від 07.07.2023р. по справі № 803/718/17 Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

Отже, наведене спростовує висновки митного органу, наведені в запиті товарів щодо розбіжностей в умовах поставки товару та визначення ціни товару.

Як зазначалося вище, разом з митними деклараціями декларант надав всі документи, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів стосовно правильності визначення ним ціни товару. Крім цього, декларант не відмовляв митному органу у надійні додаткових документів та на вимогу митного органу були надані всі додаткові документи.

Проте, в порушення вищенаведених приписів законодавства в запиті митний орган лише зазначає про наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, та не вказує в чому такі розбіжності полягають, як вони впливають на митну вартість товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана.

Митним органом не наведено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано за ціною контракту, а також відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та факти, які вплинули на таке коригування. Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чомуліеді розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару, на думку суду, не є обґрунтованими, оскільки декларант діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та ціни, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови Контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності декларанта та його контрагента. Згідно діючого законодавства сторони угоди мають право визначати умови господарських операцій за встановленою ними домовленістю.

Суд вказує, що митний орган не наділений правом самостійно визначати ціну Товару за умови її підтвердження належними документами. Надані декларантом до митного оформлення документи передбачені умовами зовнішньоекономічного договору, за цими документами вбачаються вартісні та кількісні характеристики товару, тобто відображають ціну, визначену ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НЕРТУС» у вигляді його митної вартості. Зазначені у цих документах відомості не викликають сумнівів щодо числових значень складових митної вартості, зазначених у митній декларації, та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. Митний орган не обґрунтував неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод).

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо твердження відповідача, що висновок Державного підприємства «Укрпромзовпішекспертиза» від 16.12.2024 № 2332, прийнято до уваги митницею, але не може бути підставою для підтвердження митної вартості, оскільки не здійснено аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари.

У висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.12.2024 року № 2332,|.вказано, що згідно з ціновою інформацією, отриманою у відповідь на запит від компанії «Реters & Виrg Кft.» (Угорщина), постачальника відповідної продукції,рівень ціни на засіб гербіцид Лемур - 5,48 дол. США за л/1 (контракт № 52 від 09.12.2019р.), на умовах поставки FСА -Szolnok.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги аналіз цін реалізації на внутрішньому ринку України, суд приходить до висновку, що рівень ціни на засіб захисту рослин гербіцид Лемур - 5,48 дол. США за л/1 (контракт № 52 від 09.12.2019р.), відповідає поточній кон`юнктурі ринку.

Експертний висновок носить консультаційний характер та по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому такий висновок може вказувати лише на можливу достовірність контрактної вартості товару, з урахуванням того, що розбіжностей з іншими документами, наданими при розмитненні, висновки експерта не містять.

Аналогічна правова позиція висловена Верховним Судом в складі Касаційного адміністративного суду в Постанові від 31.07.2024 року у справі N° 815/2564/18 (касаційне провадження N К/9901/25881/19).

Митний кодекс України не передбачає обов`язкового проведення оцінки товару суб`єктом оціночної діяльності з метою підтвердження заявленої митної вартості.

Митним законодавством України не передбачено надання декларантом митниці будь- яких копій/витягів інформаційних джерел, що використовуються спеціалізованою експертною організацією при наданні експертного висновку.

Також, Митний кодекс України не передбачає надання декларантом висновків про здійснення аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари.

Документи подані декларантом за переліком, передбаченим частиною другою статті 53 МК України, а наведена в них інформація щодо митної вартості та її складових (кількісні та якісні характеристики товару, його ціни) не містить розбіжностей, піддається обчисленню і підтверджує ціну товару.

Згідно ч. 2, 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщр митна вартість не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі N 803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Національний стандарт №1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Державне підприємство «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» не є суб`єктом оціночної діяльності, не здійснює діяльність з оцінки майна та не здійснює рецензування звітів про оцінку майна, тому не зобов`язане у своїй діяльності керуватися вищевказаним Стандартом.

Відповідно, Висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.12.2024 року № 2332 не є результатом оцінки майна у розумінні ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658- III, тому не повинен відповідати вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. №1440. Такі поняття як «оцінка майна і майнових прав» та «цінова експертиза» не є тотожними.

Аналогічних правових висновків дійшов Другий апеляційний адміністративний суд від 11.06.2024 року по адміністративній справі № 520/1572/24.

Відповідно до п.3 ч. З ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти.

Згідно з п. 8 ч. З ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати (занаявності) додаткові документи, зокрема: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

З рішення про коригування митної вартості вбачається, що підставою для визначення митної вартості товару за резервним методом була інформація наявна в митному органі за фактами митних оформлень. Проте, у рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутні відомості про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17, у постанові від 15.10.2024 у справі № 520/6058/24.

Щодо аргументів митного органу про те, щодекларантом не надано експортну декларацію з урахуванням вимог статті 254 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що на вимогу митного органу позивач надав декларацію країни експортера № 24НU3210101D14С8F2 від 03.10.2024 року разом з листами № 19/12-01 від 19.12.2024р., № 19/12-02 від 19.12.2024 року.

При цьому, також, позивачем були надані на вимогу митного органу: переклад переклад інвойсу № РЕТ8-SZ-1179996 від 02.10.2024р.; - переклад пакувального листа № РЕТ8- ML-1179180 від 02.10.2024р.; - переклад сертифікату походження № 456143 от 07.10.2024р..

Судом також встановлено, що у відповідному запиті від 17.12.24 року митний орган не вимагав від декларанта надання експортної декларації країни виробника з її перекладом на українську мову та не вбачав розбіжностей в ній.

Документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких с Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, що передбачено ст.254 МК України.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, який затверджений Наказом Мінфіну України № 651 від 30.05.2012 року, в графі 33 зазначається код товару згідно з УКТ ЗЕД - Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Так, експортна декларація країни виробника - це документ, оформлений в країні експорту товару - в Угорщині у відповідності до законодавства Угорщини, без застосувань норм українського законодавства.

Водночас правильність оформлення митних документів продавцем- експортером не може впливати на право покупця визначити митну вартість товарів при імпорті за ціною контракту і не може слугувати підставою для сумнівів у заявленій митній вартості.

Судом встановлено, що експортна митна декларація містить достатньо відомостей, які дозволяють її ідентифікувати як товаросупровідний документ конкретної поставки товару номер інвойсу № РЕТ8-SZ-1179996 від 02.10,2024 року збігається з номером інвойсу, поданим до митного оформлення, тощо.

Відповідно до приписів ст. 53 МК України експортна декларація не є документом, що підтверджує числові значення митної вартості товарів. Надана експортна декларація не може бути використана для підтвердження митної вартості товару, це лише додатковий товаросупровідний документ конкретної поставки товару, що містить інформацію про товар та шлях його прямування.

Надання позивачем додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів.

Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України вбачається, що виконання вимог митного органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови митному оформленні товарів.

Утім, з переліку витребуваних відповідачем документів не можливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.

Водночас, надана позивачем при декларуванні декларація країни відправлення МRN № 24НU3210101D14С8F2 від 03.10.2024 року має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення (зокрема штрих- кодовий ідентифікатор), що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МКУ, перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості, а не покладати на декларанта не передбачені законодавством обов`язки щодо підтвердження виконання уповноваженими установами інших країн встановлених ними процедур.

Зазначення відповідачем одночасно усіх можливих причин, що передбачені частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, не можна вважати належним обґрунтуванням коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.

Аналіз положень ч. З ст. 53, частин першої, другої та п`ятої ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Сумніви митного органу у числових складових митної вартості товарів спростовані наданими до митного оформлення документами, а також проведеним судовим розглядом, що свідчить про необґрунтованість спірних рішень про коригування митної вартості, що має наслідком його скасування, так само як і спірних карток відмови як похідних позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2024 року по справі № 815/762/18 вказано, що експортна декларація - це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн, законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну- імпортер.

Судовими інстанціями установлено, що виявлені митним органом розбіжності по суті с формальними, несуттєвими та жодним чином не впливають на рівень заявленої митної вартості, відтак, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів скаржника, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, є необґрунтованими та не відповідають встановленим фактичним обставинам справи...».

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі N 820/2014/17, в якій суд касаційної інстанції також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.77 Про захист особи відносно актів адміністративних органів.

З урахуванням приписів ч. З ст. 53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни відправлення й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.04.2021 у справі N 804/5143/16.

У Постанові від 16.04.2021 року у справі № 140/2000/19 Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані позивачем документи, зокрема експортна декларація за відсутності обґрунтованих доводів з боку Митниці про зворотне, дають підстави для висновку про підтвердження позивачем усіх складових задекларованої митної вартості, а тому, на думку суду, у Митниці не було підстав для витребування у позивача додаткових документів. 2.6 3 приводу аргументу митного органу про те, що: «у митного органу наявна інформація про факт зниження фактурної вартості заявленого ТОВ "Торговий Дім "Нертус" товару «Гербіцид Лемур,КЕ», виробник " Рeters & Вurg Kft ".Угорщина. НU».

На вимогу митного органу позивач надав додатковий документ - Лист Постачальника б/н стосовно ціни від 16.12.2024р. разом з листами № 19/12-01 від 19.12.2024р., № 19/12-02 від 19.12.2024 року, в якому зазначено , що Виробник товару - продавець надає пояснення стосовно рівня ціни на гербіцид Лемур - 5,48 дол. США за л/1, що діючі речовини для його виготовлення були замовлені у момент не найвищого курсу Китайського юаня до долара, у період низького попиту, з наявністю великих залишків у Китайських Постачальників та низькою ціною сировини.

Саме тому, виробник має можливість встановити відповідний рівень ціни на деякі пестициди, у тому числі на гербіцид Лемур - 5,48 дол. США за л/1 (контракт № 52 від 09.12.2019р.) і вдячні українському партнеру ТОВ «ТД «НЕРТУС» за можливість придбати партію товару не у період сезону.

У висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.12.2024 року № 2332 вказано, шо згідно з ціновою інформацією, отриманою у відповідь на наш запит від компанії «Рeters & Вurg Kft.» (Угорщина), постачальника відповідної продукції, рівень ціни на засіб гербіцид Лемур - 5,48 дол. США за л/1 (контракт № 52 від 09.12.2019р.), на умовах поставки FСА -Szolnok.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги аналіз цін реалізації на внутрішньому ринку України, можна вважати, що рівень ціни на засіб захисту рослин гербіцид Лемур - 5,48 дол. США за л/1 (контракт № 52 від 09.12.2019р.), відповідає поточній кон`юнктурі ринку.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у запиті орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права вбачається, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у Постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18 (адміністративне провадження № К/9901/8839/19) Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, згідно якого (далі - цитування із Постанови): «...Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В той же час судами встановлено, що митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що декларантом у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесена недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності відмови митного органу у визнанні задекларованої декларантом за основним методом митної вартості товару та визначенні митної вартості за резервним методом.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував декларант, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну, і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими...».

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, мигне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16., №804/1755/17 від 21.08.2018, а також в Постанові від 10.06.2021 року по справі № 815/6854/17 Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, в Постанові від 23.11.2022 року по справі № 810/2547/17 Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 22500,00 грн.

Суд зазначає, що згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що для захисту своїх прав позивачем укладено договір про надання професійної правничої допомоги з фізичною особою-підприємцем, відповідно до чого укладено договір № 0301/2025 від 03.01.2025.

На підтвердження факту надання правничої допомоги у зв`язку з підготовкою та розглядом справи в суді адміністративної юрисдикції та обсягу наданих послуг долучено:

- копія Договору про надання правничої допомоги Позивачу,

-акт приймання передачі наданих послуг від 06.01.2025;

-попередншй розрахунок витрат на правничу допомогу;

-копія платіжної інструкції 06.01.2025 р. №15051.

Однак, проаналізувавши наведене та дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню в сумі 10000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог підприємства позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" (вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61010, ) до Київської митниці Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А,м. Київ,03124, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 20.12.2024 року № UA100250/2024/000019/1, прийняте Київською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.12.2024 року № UA100250/2024/000243, прийняту Київською митницею Державної митної служби України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ НЕРТУС (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 61010, Харківська обл., місто Харків, вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 394 (одинадцять тисяч триста дев`яносто чотири) 04 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Київської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження юридичної особи: 03124, Україна, Київська область, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8А).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.