Справа № 620/591/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року Чернігів Справа № 620/591/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів України (далі також відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 31.10.2023 про надання статусу учасника бойових дій; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2023 та визнати ОСОБА_2 учасником бойових дій; зобов`язати відповідача видати позивачу посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка.

В обґрунтування позову зазначено, що з 24.02.2022 приймав участь в бойових діях у зоні проведення військових дій з регулярними військами російської федерації, у складі військової частини НОМЕР_1 , яка надавала відповідні розпорядження та бойові завдання, а з 24.02.2023 провів операцію у вигляді розвідки боєм, тому вважає, що має право на отримання статусу учасника бойових дій. Звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами про надання статусу учасника бойових дій за результатами розгляду якої рішенням від 17.08.2023 № 7/ІІІ/10/2 йому відмовлено. Врахувавши недоліки, вказані в листі відповідача від 07.09.2023 № 8706/1.2/4.1/23 , позивач 31.10.2023 повторно звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами зі спірним питанням, за результатами розгляду якої отримав відповідь від 16.07.2024, в якому повідомлено про відсутність підстав для надання статусу учасника бойових дій, посилаючись на рішенні від 17.08.2023. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки жодного рішення відповідач за заявою позивача від 31.10.2023 не прийняв.

Ухвалою суду від 20.01.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

28.01.2025 на виконання ухвали суду представник позивача надіслав заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.02.2025 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві позов не визнав з тих підстав, що за результатами розгляду повторної заяви позивача від 31.10.2023 відповідач направив позивачу відповідь від 16.07.2024, в якому повідомив, що рішенням від 17.08.2023 № 7/ІІІ/10/2 йому відмовлено у наданні статусу бойових дій за відсутністю правових підстав, про що повідомлено листом від 07.09.2023.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Добровільному формуванні Гончарівської територіальної громади, що підтверджується довідкою від 13.12.2022 №1610 та від 18.10.2023 №1444.

25.01.2023 позивач вперше подав заяву та відповідні документи про надання йому статусу учасника бойових дій.

За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 17.08.2023 № 7/ІІІ/10/1 позивачу відмовлено за відсутністю правових підстав відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу».

Листом від 07.09.2023 відповідач повідомив та роз`яснив позивачу нормативне регулювання спірного питання та підстави для надання статусу учасника бойових дій.

31.10.2023 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій та надав такі документи: копію паспорта; копію ідентифікаційного коду; довідку про безпосередню участь №1610 від 13.12.2022 (оригінал на 1 ст.); завірену копію відомості закріплення зброї №3340 ( на 1 ст.); завірену копію накладної на видачу (здавання) майна від 22.07.2022 (1 ст.); копію Довідки від 25.02.2022 про закріплення зброї (1ст.); довідку від 24.10.2022 № 1684 про участь у військовому формуванні ДФГ Гончарівської територіальної громади (1 ст.); нотаріально посвідчене свідчення військовослужбовця ОСОБА_3 про безпосередню участь ОСОБА_1 у військових діях з рф. та копію посвідчення свідка з довідкою № 1445 від 18.10.2023 про участь в бойових діях з рф (3ст.); нотаріально посвідчене свідчення військовослужбовця ОСОБА_4 про безпосередню участь ОСОБА_1 у військових діях з рф. та копю посвідчення свідка з довідкою № 1446 від 18.10.2023 про участь в бойових діях з рф (3ст.); нотаріально посвідчене свідчення військовослужбовця ОСОБА_5 про безпосередню участь ОСОБА_1 у військових діях з рф. та копію посвідчення свідка з довідкою № 1444 від 18.10.2023 про участь в бойових діях з рф (3ст.); довідку № 1447 від 18.10.2023 про участь свідків у бойових діях з рф у період з 24.02.2022; копії Грамот територіальної громади та Почесної Грамоти за сумлінне виконання службових обов`язків під час військових дій.

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом від 16.07.2024 № 11513/5/5.1-24 повідомив, що рішенням від 17.08.2023 відмовлено у надання позивачу статусу учасника бойових дій, про що повідомлено листом від 07.09.2023 № 8706/1.2/4.1-23.

Позивач вважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність при розгляду його заяви від 31.10.2023 про надання йому статусу учасника бойових дій, звернувся до суду за захистом своїх прав із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, су враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них (далі Закон №3551-ХІІ).

Статтею 5 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (повторне звернення позивача із заявою від 31.10.2023), учасниками бойових дій визнаються:

військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який затверджено Постановою КМ України від 20.08.2014 № 413 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі за текстом - Порядок № 413), статус учасника бойових дій надається:

військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів; особам, які у період до набрання чинності Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією, СБУ та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами. Дія абзацу четвертого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі провадили волонтерську діяльність); особам, які з 24 лютого по 25 березня 2022 р. відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Держприкордонслужбою, Національною поліцією, Національною гвардією, СБУ та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Дія абзацу шостого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дозволяє стверджувати, що право на отримання статусу учасника бойових дій мають, зокрема, особи, які відповідають критеріям, установленим пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ та пункту 2 Порядку № 413.

Відповідно до Положення про Міністерство у справах ветеранів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1175 (далі Положення №1175), Мінветеранів є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Згідно з абзацом другим підпункту 14 пункту 4 Положення №1175 Мінветеранів організовує та координує роботу з питань надання, позбавлення статусу учасника бойових дій, призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до Порядку №413, рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону.

Положення про міжвідомчу комісію затверджується Мінветеранів.

До складу міжвідомчої комісії включаються представники Міноборони, МВС, Мін`юсту, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, розвідувальних органів, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро. Також можуть включатися представники інших державних органів та громадських об`єднань.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону, або командирами добровольчих формувань, у складі яких такі заявники брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та в разі потреби уточнює інформацію про заявників, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких заявників, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про надання (відмову в наданні) статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії чи заявників, які звернулися до міжвідомчої комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу II Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України 26.02.2021 №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за №521/36143 (далі Положення №43), одним із основних завдань міжвідомчої комісії є надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу III Положення №43 рішення про надання статусу учасника бойових дій міжвідомча комісія приймає на підставі документів, надісланих командирами добровольчих формувань, у складі яких особи, зазначені у підпункті 2 пункту 1 розділу II цього Положення, брали участь в антитерористичній операції, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або документів, надісланих безпосередньо такими особами.

Згідно з пунктом 2 розділу III Положення №43 міжвідомча комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі документів, зазначених у пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону, пункті 4 Порядку №413 та пункті 4 Порядку №203.

Таким чином, міжвідомча комісія є суб`єктом владних повноважень, до повноважень якого належить вирішення питання про надання особі статусу учасника бойових дій та прийняття відповідного рішення.

Як вже встановив суд, 31.10.2023 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами про надання йому статусу учасника бойових дій. Водночас міжвідомча комісія за результатами вказаної заяви жодного рішення не прийняла, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності, яка виразилась у неприйнятті відповідного рішення.

В той же час, з вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття відповідного рішення позивач не звертався.

Проте положеннями частини другої статті 9 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог.

Також суд враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/965/17 та від 27.09.2021 у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому, особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Варто наголосити, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що оскільки при розгляду заяви позивача від 31.10.2023 відповідач належним чином не дослідив всіх доказів та не здійснив перевірку наявності підстав для прийняття рішення, зазначене свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення, з врахуванням висновків суду.

Отже, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» відповідного рішення за заявою позивача від 31.10.2023, зобов`язавши повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2023 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства у справах ветеранів України розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.10.2023 року повторно, визнати ОСОБА_2 учасником бойових дій та зобов`язання Міністерства у справах ветеранів України видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка, то в задоволенні їх слід відмовити з огляду на вищенаведені висновки суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 605,60 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо не прийняття міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» відповідного рішення за заявою ОСОБА_1 від 31.10.2023.

Зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.10.2023 та прийняти відповідне рішення, з у рахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства у справах ветеранів України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп), сплачений відповідно до квитанції від 13.01.2025.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2

Відповідач: Міністерство у справах ветеранів України пров. Музейний, 12,м. Київ,01001 .

Повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко