Справа № 177/2772/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Кропивницький Справа № 177/2772/24

провадження № 2-іс/340/2/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., за участю секретаря судового засідання Мацько В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, за участю:

представника позивача Мерженко Т.П.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 у виконавчому провадженні №70809230;

- зобов`язати Петрівський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що у провадженні Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно нього перебувають виконавчі провадження №70809230, №71660424, №71660507, №71660934, №71698255, №73394068.

30.09.2024 у межах виконавчого провадження №70809230 державним виконавцем Гривою А.А. було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою, зокрема, накладено арешт на банківський рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який він отримує заробітну плату від військової частини НОМЕР_3 .

Вказує, що 23.10.2024 відповідачем з вказаного рахунку було стягнуто 25218,08 грн, що становить 100% його доходу за місяць. При цьому, відповідачу було відомо про те, що він на даний час проходить військову службу та отримує на цей рахунок заробітну плату від військової частини НОМЕР_3 , оскільки у межах виконавчого провадження №73394068 державним виконавцем направлено до військової частини виконавчий документ для звернення стягнення на його доходи за місцем роботи (служби).

Враховуючи вищезазначене, 31.10.2024 через свого представника подав відповідачу клопотання про зняття арешту №UA503356, однак 15.11.2024 отримав відмову, у якій вказано, що саме банк, визначаючи рахунок як зарплатний, повинен накладати арешт.

Наголошує, що з даного рахунку не може проводитись стягнення коштів у межах виконавчого провадження, оскільки на нього здійснюється зарахування заробітної плати.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що на підставі статті 56 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) для забезпечення реального виконання виконавчих документів 30.09.2024 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , в якій зазначено накласти арешт на грошові кошти, крім коштів, що містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, тобто державним виконавцем було визначено порядок її виконання банками та вжито заходів щодо застереження накладення арешту банками на рахунки, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Вказує, що банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання в разі знаходження коштів на рахунку, накладення арешту на який заборонено. При цьому, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на яке нормами статті 52 Закону №1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. При цьому, під час винесення постанови про арешт коштів боржника у державного виконавця відсутня інформація щодо статусу коштів і рахунків боржника/

Зауважує, що виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом , але такого документального підтвердження боржником не надано.

Наголошує, що згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 24.10.2024 на рахунок позивача № НОМЕР_1 крім зарплатних виплат надходили інші кошти, що свідчить про те, що такий рахунок не є виключно зарплатним.

Крім цього, постановою державного виконавця від 02.10.2024. арештований поточний рахунок позивача визначено для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плази, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, тобто щомісячно ОСОБА_1 має право здійснювати видаткові операції з арештованого рахунку на вказану суму, тому право на отримання боржником заробітної плати не порушується.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково вказала, що на даний час ОСОБА_1 повністю обмежений у користуванні власними коштами, які розміщені на його банківському рахунку № НОМЕР_1 , що позбавляє його засобів для існування.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою від 25.03.2025, складеною уповноваженим працівником суду.

Тому суд на підставі положень частини третьої статті 268 КАС України розглядає справу за відсутності представника відповідача.

03.02.2025 представником позивача подано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

06.02.2025 на адресу суду через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду.

05.03.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду.

18.03.2025 представник позивача звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату.

24.03.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду.

Інших заяв, чи клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 адміністративну справу передано за підсудністю до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

24.01.2025 матеріали справи надійшли до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Савонюка М.Я.

Ухвалою суду від 29.01.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

06.02.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати а правилами статті 287 КАС України з повідомленням (викликом) учасників справи, витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження.

17.02.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

06.03.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

11.03.2025 ухвалою суду продовжено розгляд справи на двадцять днів, відкладено розгляд справи на 19.03.2025, витребувано у військової частини НОМЕР_3 докази по справі.

19.03.2025 ухвалою суду відкладено розгляд справи на 01.04.2025.

26.03.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

Заслухавши представника позивача, установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

На примусовому виконанні Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), зокрема, перебуває постанова Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 у справі №177/1195/22 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу у розмірі 34000,00 грн (а.с. 89).

20.01.2023 старшим державним виконавцем Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Гривою А.А. винесено постанову №70809230 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 у справі №177/1195/22 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу у розмірі 68000,00 грн (а.с. 90).

23.01.2023 державним виконавцем винесено постанову №70809230 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 6800,00 грн (а.с. 91).

30.09.2024 старшим державним виконавцем Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Гривою А.А. винесено постанову №70809230 про арешт коштів боржника, згідно якої при примусовому виконанні постанови №215/521/23 від 14.03.2023 Тернівського районного суду Дніпропетровської області; постанови №ДПО18-776429 від 03.09.2022 Полку Патрульної Поліції в Дніпропетровській області в м. Кривий Ріг; постанови №ДПО18 770311 від 11.10.2022 Полку Патрульної Поліції в Дніпропетровській області в м. Кривий Ріг; постанови №210/6960/21 від 16.02.2022 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу; постанови №БАА 891308 від 05.09.2021 Олександрійського районного відділу поліції спд №1 (смт. Петрове) ГУНП України в Кіровоградській області Національної поліції України; виконавчого листа №941/893/22 від 28.10.2022 Петрівського районного суду Кіровоградської області; постанови №БАА081725 від 08.01.2021 Олександрійського районного відділу поліції; постанови №БАД161032 від 12.12.2022 Олександрійського районного відділу поліції; постанови №177/1195/22 від 26.10.2022 Криворізького районного суду Дніпропетровської області; постанови №ЕАР6468846 від 28.01.2023 Полку Патрульної Поліції в Дніпропетровській області в м. Кривий Ріг; постанови №215/521/23 від 14.03.2023 Тернівського районного суду Дніпропетровської області постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 68034,10 грн (а.с. 105-106).

02.10.2024 старшим державним виконавцем Гривою А.А. винесено постанову №70809230 про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій, згідно якої визначено для боржника ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК, для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (а.с. 107).

21.10.2024 старшим державним виконавцем Гривою А.А. винесено постанову №70809230 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої звернено стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 , у військовій частині НОМЕР_3 у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 206910,91 гривня (UAH), в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій (а.с. 109).

Згідно виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 01.05.2024 по 20.11.2024 банк 23.10.2024 здійснив стягнення з вказаного рахунку відповідно до виконавчого провадження у сумі 25218,08 грн. Залишок коштів після операції становив 109,64 грн (а.с. 43-48).

Позивач через свого представника 31.10.2024 звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» в усіх відкритих відносно нього виконавчих провадженнях (а.с. 53-57).

Листом від 15.11.2024 №9073 відповідач повідомив, що 30.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на грошові кошти, крім коштів, що містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, тобто державним виконавцем вжито заходів щодо застереження накладення арешту банком на рахунки, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконало, що свідчить про невизнання банком цього рахунку та коштів на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Зазначив, що на підставі заяви боржника постановою від 02.10.2024 вказаний рахунок визначено для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, тобто щомісячно ОСОБА_1 має право здійснювати видаткові операції з арештованого рахунку на суму в розмірі, що не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому, до клопотання про зняття арешту не додано документального підтвердження, що на арештований рахунок можуть зараховуватись виключно зарплатні виплати, не додано документального підтвердження, що арештований рахунок є рахунком із спеціальним режимом використання, спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на які заборонено законом, тому правові підстави для зняття арешту з рахунку відсутні (а.с. 50).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано положеннями Закону України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 6, 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин 1-4 статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Арешт на майнові права у вигляді майнових прав у внутрішній системі обліку особи, яка провадить клірингову діяльність, накладається в порядку, встановленому статтею 64 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Не допускається накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або інших банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

Не допускається накладення арешту, звернення стягнення за власними зобов`язаннями Центрального депозитарію цінних паперів як суб`єкта господарювання на кошти, що знаходяться в Національному банку України або інших банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів для забезпечення виплати доходів за цінними паперами, при погашенні боргових цінних паперів чи при здійсненні емітентом інших корпоративних операцій, що передбачають виплату коштів.

Не допускається накладення арешту, звернення стягнення на кошти, що отримуються (утримуються) небанківським надавачем платіжних послуг на розрахунковому рахунку, відкритому банком небанківському надавачу платіжних послуг для виконання платіжних операцій, за зобов`язаннями такого небанківського надавача платіжних послуг перед будь-яким кредитором, крім звернення стягнення за зобов`язаннями цього небанківського надавача платіжних послуг перед користувачем, за умови що таке зобов`язання пов`язано з наданням ним платіжних послуг такому користувачу. Порядок звернення стягнення на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках небанківських надавачів платіжних послуг, встановлюється Національним банком України.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Приписами частин 1, 2 статті 56 Закону №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З наведених норм права вбачається, що у разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

При цьому стаття 48 Закону №1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Суд зазначає, що законодавцем окремо у розділі IX Закону №1404-VIII визначено порядок звернення стягнення звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так, приписами частин 1, 3 статті 68 Закону №1404-VIII визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів / електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Частиною 1 статті 69 Закону №1404-VIII встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

При цьому відповідно до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, Контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт. За кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою (додаток 9). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення.

Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Розмір відрахувань, зокрема, із заробітної плати встановлений статтею 70 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 2 статті 70 Закону №1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Отже, Законом №1404-VIII визначено окремий порядок здійснення відрахувань із заробітної плати, встановлено відповідні заборони у відсотковому визначенні для таких стягнень.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №756/8815/20.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

З виписок з карткового рахунку позивача № НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК», вбачається, що на вказаний рахунок здійснюється зарахування грошового забезпечення позивача від військової частини НОМЕР_3 .

Крім того, згідно наданого військовою частиною НОМЕР_3 на вимогу суду розрахунку заборгованості зі сплати боргу на виконання постанови Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.10.2024 ВП №70809230 за період з 01.11.2024 по 20.01.2025 стягнуто з грошового забезпечення ОСОБА_1 9555,04 грн, у тому числі: у листопаді 2024 року 4731,61 грн, грудні 2024 року 154,52 грн та січні 2025 року 4668,91 грн (а.с. 138).

Таким чином, суд дійшов висновку, що за місцем служби позивача щомісяця здійснюється відрахування грошового забезпечення у межах виконавчого провадження ВП №70809230, і лише після проведення утримання на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» перераховується грошове забезпечення.

У даному випадку, кошти, які отримує особа в якості грошового забезпечення (заробітної плати), мають особливу правову природу та захищені законодавцем від звернення на них стягнення безпосередньо у повному обсязі, тому дія арешту, накладеного на картковий рахунок особи, на який надходить заробітна плата, порушує гарантоване Конституцією України право на одержання винагороди за працю та ставить під загрозу засоби існування такої особи.

Відповідно до статті 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Аналогічні норми, як вже було зазначено вище, закріплені у статті 70 Закону №1404-VIII.

З огляду на викладене, залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату (грошове забезпечення) боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання позивачем будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.

Згідно з частинами 3, 4 статті 59 Закону №1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

На підставі абз. 2 частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону №1404-VIII отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом є підставою для зняття арешту.

Відповідно до довідки АТ «КБ ПРИВАТБАНК» від 24.10.2024 ОСОБА_1 станом на 24.10.2024 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 49).

З огляду на викладене, оскільки рахунок НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» використовується позивачем для отримання грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що наявні всі передбачені Законом підстави для зняття арешту із вказаного рахунку в частині надходжень грошового забезпечення.

При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію таке обмеження не розповсюджується.

Таким чином, зобов`язання зняти арешт з вказаного рахунку у повному обсязі суд вважає необґрунтованим, оскільки на вказаний рахунок можуть бути зараховані будь-які кошти, окрім грошового забезпечення, а тому зняття арешту у повному обсязі суперечитиме вимогам Закону №1404-VIII щодо вчинення заходів примусового виконання рішення.

З врахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» у виконавчому провадженні №70809230 в частині надходжень грошового забезпечення.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Петрівський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» в частині надходжень грошового забезпечення.

Суд відхиляє посилання відповідача на правові висновки наведені у постанові Верховного суду від 22.07.2021 у справі №280/3860/20 (провадження №К/9901/32604/20), оскільки у цій справі позивач оскаржує бездіяльність відділу державної виконавчої служби щодо не зняття арешту з рахунку, а не постанову про арешт коштів боржника.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Таким чином, бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Представником позивача заявлено клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою, в сумі 5000,00 грн.

Відповідач заперечень на вказане клопотання суду не надав.

Дослідивши клопотання та наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно зі статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження обсягу наданих послуг та понесених позивачем витрат представником позивача надано суду копії договору про надання правничої допомоги від 12.10.2024, акта приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25.11.2024, ордер на надання правничої допомоги серія АВ №1181432, детальний опис наданих адвокатом послуг від 25.11.2024.

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правничої допомоги адвокат приймає на себе доручення від Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну юридичну допомогу на умовах, визначених цим Договором, з будь-яких питань та судових справ, в яких останній прийматиме участь як позивач (цивільний позивач), відповідач (цивільний відповідач), третя особа, підозрюваний, потерпілий, обвинувачений, підсудний або в будь-якому іншому правовому статусі.

Вартість правничої допомоги за цим договором зазначається в актах приймання-передачі наданих послуг та в платіжних (розрахункових) документах (п. 2.1. Договору).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025.

Актом приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25.11.2024 підтверджується надання правової допомоги та наведено детальний опис робіт/наданих послуг згідно якого були надані такі послуги: ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень - 2 год; підготовка клопотання про зняття арешту - 2 год; аналіз відмови - 2 год; підготовка та подача позовної заяви - 4 год. Загальна кількість витрачених Адвокатом годин - 10 год. Вартість 1 години наданих Адвокатом юридичних послуг 500 грн. Загальна вартість наданих юридичних послуг становить 5 000,00 грн.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц міститься висновок про те, що розглядаючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи .

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи встановлені частиною 5 статті 134 КАС України критерії, суд виходить із наступного: дана справа відноситься до незначної складності; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких необхідний значний час, позов носить немайновий характер.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 5000,00 грн не є співмірним із складністю справи та не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача також судовий збір у сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 246, 250, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» у виконавчому провадженні №70809230 в частині надходжень його грошового забезпечення.

Зобов`язати Петрівський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» в частині надходжень його грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) (, вулиця Центральна, 46, селище міського типу Петрово, Кіровоградська область, 28300) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) (, вулиця Центральна, 46, селище міського типу Петрово, Кіровоградська область, 28300) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або з моменту прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Повне найменування учасників:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Петрівський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вулиця Центральна, 46, селище міського типу Петрово, Кіровоградська область, 28300).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК