Справа № 320/31184/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

суддів: Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти та науки України, директора навчального закладу Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва Тупало Вікторії Володимирівни про зобов`язання вчинити ді, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства освіти та науки України, директора навчального закладу Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва Тупало Вікторії Володимирівни, в якій просив суд:

- зобов`язати директора навчального закладу Тупало В.В. забезпечити ОСОБА_1 , учню 8г класу, реалізацію права на отримання освіти у навчальному закладі спеціалізованій школі з поглибленим вивченням економіки та права №234 в м. Києві, вул. Райдужна 12, освітній процес без передачі конфіденційних даних закладом освіти до автоматизованих систем;

- зобов`язати директора навчального закладу Тупало В.В. забезпечити ОСОБА_1 реалізацію права на отримання документів про освіту по раніше встановленій формі поліграфічним методом без застосування автоматизованих систем та фотокомп`ютерних технологій;

- зобов`язати директора навчального закладу Тупало В.В. забезпечити ОСОБА_1 реалізацію права на випускні іспити які він буде проходити у 2025 році, у формі екзаменів без реєстрації в електронних сервісах (ЗНО, НМТ тощо);

- забезпечити ОСОБА_1 реалізацію права на вступ до державних вищих закладів освіти без реєстрації на НМТ та формування електронного кабінету вступника та без цифрового підпису;

- зобов`язати директора навчального закладу Тупало В.В. забезпечити ОСОБА_1 реалізацію права на отримання освіти у навчальному закладі спеціалізованій школі з поглибленим вивченням економіки та права №234 в м. Києві, за адресою вул. Райдужна 12, без примусу до участі у освітньо-цифрових експериментах, зокрема, через реєстрацію у автоматизованих сервісах/модулях/електронних журналах/електронних щоденниках тощо;

- зобов`язати директора навчального закладу Тупало В.В. видалити з електронних реєстрів персональні дані пов`язані з громадянином ОСОБА_1 (якщо такі дані вносились до електронних реєстрів) школи №234, не зважаючи на заборони батьків ОСОБА_1 вносити будь які персональні дані до електронних реєстрів пов`язані з громадянином ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позовну заяву повернуто на підставі п. 6 ч. 4 статті 169 КАС України у зв`язку з тим, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно п.3 ч.1 статті 294 Кодексу окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

На підставі вказаних норм розгляд апеляційної скарги на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року про повернення позовної заяви призначено в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

В ухвалі суду від 19.08.2024 судом запропоновано позивачу визначитись із належним складом відповідачів та формулюванням позовних вимог щодо кожного з них відповідно до вимог статті 160 КАС України.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено позовну заяву іншим складом відповідачів та з уточненими вимогами:

зобов`язати Міністерство освіти і науки України та директора навчального закладу Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва Тупало Вікторію Володимирівну забезпечити ОСОБА_1 реалізацію права на отримання освіти у навчальному закладі Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва, за адресою м. Київ, вул. Райдужна буд. №12, на освітній процес без передачі конфіденційних та персональних даних навчальним закладом до автоматизованих систем чи реєстрів, а саме на отримання документів про базову середню освіту та про повну загальну середню освіту по раніше встановленій формі поліграфічним методом без застосування автоматизованих систем та фотокомп`ютерних технологій, без занесення персональних даних до електронних баз даних чи реєстрів, ведення яких віднесено законодавством до обов`язків Міністерства освіти і науки України, та права на випускні іспити, які ОСОБА_1 буде проходити у 2025 та 2027 роках, у формі екзаменів без реєстрації в електронних сервісах (ЗНО, НМТ тощо), без формування електронного кабінету вступника, без застосування електронного цифрового підпису із використанням результатів випускних іспитів, які він буде проходити у 2025 та 2027 роках у формі екзаменів, без примусу до участі у освітньо-цифрових експериментах, зокрема, через реєстрацію у автоматизованих сервісах/модулях/електронних журналах/електронних щоденниках тощо.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачами проігноровано вимоги позивача щодо реалізації його сином конституційного права щодо отримання освіти у навчальному закладі Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва, зокрема, щодо права отримання освіти без надання згоди на обробку персональних даних в автоматизованих системах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Так, відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 172 КАС України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 статті 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

При цьому, похідною вимогою в розумінні п.23 ч.1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Колегія суддів звертає увагу, що пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Слід звернути увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про зобов`язання директора навчального закладу Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва Тупало В.В. вчинити певні дії.

При цьому Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва та директор вказаного навчального закладу Тупало Вікторії Володимирівни у межах спірних правовідносин пов`язаних із навчанням дитини позивача в загальноосвітньому навчальному закладі не виступають як суб`єкт владних повноважень, оскільки між ними і позивачем жодних публічно-правових відносин не виникало і не могло виникнути.

Крім того, судом вірно зауважено, що посада директора навчального закладу не є ні державною ні публічною службою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що наведені обставини виключають можливість розгляду позовних вимог щодо зобов`язання директора навчального закладу Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва Тупало Вікторію Володимирівну забезпечити ОСОБА_1 реалізацію права на отримання освіти у навчальному закладі Ліцей № 234 Дніпровського району міста Києва, за адресою м. Київ, вул. Райдужна буд. №12, на освітній процес без передачі конфіденційних та персональних даних навчальним закладом до автоматизованих систем чи реєстрів, а саме на отримання документів про базову середню освіту та про повну загальну середню освіту по раніше встановленій формі поліграфічним методом без застосування автоматизованих систем та фотокомп`ютерних технологій, без занесення персональних даних до електронних баз даних чи реєстрів, ведення яких віднесено законодавством до обов`язків Міністерства освіти і науки України, та права на випускні іспити, які ОСОБА_1 буде проходити у 2025 та 2027 роках, у формі екзаменів без реєстрації в електронних сервісах (ЗНО, НМТ тощо), без формування електронного кабінету вступника, без застосування електронного цифрового підпису із використанням результатів випускних іспитів, які він буде проходити у 2025 та 2027 роках у формі екзаменів, без примусу до участі у освітньо-цифрових експериментах, зокрема, через реєстрацію у автоматизованих сервісах/модулях/електронних журналах/електронних щоденниках тощо, у порядку, передбаченому КАС України.

Згідно з частиною першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Водночас вимоги щодо зобов`язання Міністерство освіти і науки України зобов`язання вчинити дії належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.4 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про неможливість об`єднання в одне провадження позовних вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, оспорювана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 квітня 2025 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев