Справа № 120/1417/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1417/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

31 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2024 року, ОСОБА_1 , звернулася в суд із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 07.01.2025 в задоволенні заяви відмовив, мотивуючи своє рішення тим, що суд позбавлений можливості досліджувати обставини черговості виплати пенсії при розгляді заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, з наданням їх правової оцінки.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, заявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та заяву заявниці задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Рішенням суду від 05.05.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №21/226.

Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 року здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №21/226, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

15.06.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/1417/21-а.

Ухвалою від 14.11.2022 замінено стягувача у виконавчих листах від 15.06.2021, виданих на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №120/1417/21-а з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно з вимогами частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Отже, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини третьої статті 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із видів судового контролю за виконанням судового рішення є визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (статті 383 КАС України).

Таким чином метою правового інституту "судового контролю за виконанням судового рішення" є забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до вимог частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу, тобто реагує на виявлене порушення постановленням окремої ухвали.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №120/1417/21-а, окрім іншого, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 року здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №21/226, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

При цьому, із змісту рішення встановлено, що предметом дослідження в межах розгляду справи № 120/1417/21-а були обставини, які стосувались дій головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №21/226.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2022 замінено стягувача у виконавчих листах від 15.06.2021, виданих на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №120/1417/21-а з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ).

Поряд з цим, в поданій заяві представник ОСОБА_1 самостійно зазначає, що із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.11.2024 року №0200-0501-8/120771 стало відомо, що на підставі ухвали Вінницького окружного адміністративного суду у адміністративній справі №120/1417/21-а від 14.11.2022 року (про заміну стягувача у виконавчих листах) Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області змінило черговість виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2021 року в адміністративній справі № 120/1417/21-а, що зумовлено датою набрання законної сили ухвали Вінницького окружного адміністративного суду у адміністративній справі №120/1417/21-а від 14.11.2022 року та було внесено в реєстр судових рішень, реєстраційний номер рішення №342041.

Також вказує, що спірні відносини, зумовлені погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», врегульовані правовими нормами Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 року № 21-2 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року № 35-1).

На її думку, ОСОБА_1 має право на погашення заборгованості за постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року в адміністративній справі № 120/1417/21-а, черговість якої зумовлена виключно датою набрання чинності вказаним судовим рішенням, а саме 07.06.2021 року, а не ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду у адміністративній справі №120/1417/21-а від 14.11.2022 року, якою замінено стягувача у виконавчих листах від 15.06.2021, виданих на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №120/1417/21-а з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

А тому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зміни черговості яка зумовлена датою набрання чинності ухвали Вінницького окружного адміністративного суду у адміністративній справі №120/1417/21-а від 14.11.2022 року.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що питання зміни черговості щодо виплати заборгованості по пенсійній виплаті, не було предметом дослідження в межах розгляду справи №120/1417/21-а.

Тобто, із встановлених вище обставин слідує, що після ухвалення рішення у справі № 120/1417/21-а відповідачем вчинялись дії щодо перерахунку пенсії позивача, в тому числі, яка зазначає представник, з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.11.2024 року №0200-0501-8/120771 на адвокатський запит вих.№135 від 13.11.2024 року повідомлено, що рішення суду виконано та нараховано доплату за період з 13.12.2019 року по 30.09.2020 року в сумі 106579 грн. 98 коп., яка внесена до реєстру судових рішень, і буде виплачена після виділення коштів на фінансування з державного бюджету України, оскільки нормами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Отже, після постановлення рішення у цій справі виникли нові обставини, які не досліджувались та на момент винесення судового рішення у справі № 120/1417/21-а не існували, а тому не можуть бути вирішені шляхом подання такої заяви.

Тобто, спору щодо зміни черговості виплати пенсії, станом на день звернення останнього до суду, не існувало.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що за встановлених обставин суд позбавлений можливості досліджувати черговість виплати пенсії при розгляді заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, з наданням їх правової оцінки.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що норми статті 383 КАС України мають на меті забезпечити належне виконання ухваленого у конкретній адміністративній справі судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, винесеного на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у такій справі.

Більше того, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Разом з тим, заміна стягувача у виконавчих листах з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 не є тотожним до положення ст. 383 КАС України, а саме якою передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.