Справа № 460/14145/23
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа №460/14145/23

адміністративне провадження № К/990/4811/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Гімона М.М., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №460/14145/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Оіл» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 07.02.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №460/14145/23.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024, частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Оіл» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.04.2023 №05 в частині визначення суми штрафних санкцій у розмірі 450000,00 грн. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2025 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №460/14145/23 залишено без руху, установлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, належного викладення підстав касаційного оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, касаційну скаргу в новій редакції, заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Скаржником вказано, підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328, пункт 4 частини 2 статті 353 КАС України, зазначено, що суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

На думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано частину 2 статті 74 КАС України, п. 10.2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2018 №281/171/578/155 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/367815496 (далі - Інструкція №281) та статтю 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР. На думку скаржника, помилка застосування вказаних норм полягає в тому, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях на підставі недопустимих доказів (зокрема тих, що не надавались контролюючому органу) та без повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, в порушення норм чинного законодавства дійшли протиправного висновку, що єдиною підставою для висновку про порушення порядку ведення обліку палива за місцем його продажу є відсутність чи недоліки в оформленні передбачених Інструкцією № 281 документів (журналів обліку, змінних звітів), а отже відповідачем не доведено факт вчиненого порушення.

Верховний Суд зауважує, що доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів у справі, скаржником не взято до уваги приписи статті 341 КАС України, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна скарга є подібною до попередньої та не усуває раніше виявлених недоліків.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку касаційного оскарження податковим органом вказано, що первинна касаційна скарга подана в межах строку, встановленого КАС України, наголошено на конституційному праві сторони на судовий захист та оскарження судового рішення, зауважено про введення воєнного стану в Україні, повітряні тривоги.

Розглянувши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 329 Кодексу учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Касаційну скаргу подано вдруге, раніше подану касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 10.04.2024 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження.

Податковим органом не обґрунтовано належними доказами наявність об`єктивних перешкод, що зумовили надмірне (майже 10 місяців) зволікання з повторним поданням касаційної скарги.

Верховний Суд зауважує, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною 1 статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду касаційної інстанції не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення раніше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених статтею 329 КАС України.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання скарги у більш стислий строк.

Скаржником не обґрунтовано, яким саме чином запровадження воєнного стану вплинуло на його спроможність своєчасно звернутися до суду касаційної інстанції з належним чином оформленою касаційною скаргою у найкоротший строк після повернення первинної касаційної скарги.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 329, 332, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку касаційного оскарження та відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про поновлення строку касаційного оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №460/14145/23.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №460/14145/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва М.М. Гімон В.П. Юрченко