Справа № 200/7421/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року справа №200/7421/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Голуб В.А.), складеного в повному обсязі 26 грудня 2024 року у справі № 200/7421/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення від 08.08.2024 № 42 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому позивач просив:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.08.2024 №42 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового та страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1.08.2024 та виплатити заборгованість з дати призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача: з 02.09.1993 по 10.03.1994; з 08.10.1996 по 25.02.1999; з 25.02.1999 по 13.10.2003; з 18.02.2008 по 01.03.2008; до страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 1988 по 1993 роки згідно з дипломом серія НОМЕР_1 та запису в трудовій книзі НОМЕР_2 (5 років 1 місяць 24 дні).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.08.2024 № 42, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.08.2024 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача: з 02.09.1993 по 10.03.1994; з 08.10.1996 по 25.02.1999; з 25.02.1999 по 13.10.2003; з 18.02.2008 по 01.03.2008; до страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 1988 по 1993 роки згідно з дипломом серія НОМЕР_1 від 26.06.1993 та записом в трудовій книзі серія НОМЕР_2 від 02.09.1993 (5 років 1 місяць 24 дні).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі № 200/7421/24 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що управлінням правомірно прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу на підземних роботах.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/7421/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_3 .

Суд зазначає, що відповідно до диплому серія НОМЕР_1 від 26.06.1993, реєстраційний номер 58, виданого Донецьким політехнічним інститутом, позивач закінчив Донецький політехнічний інститут за спеціальністю «маркшейдерська справа» та присвоєна кваліфікація спеціаліста «гірничого інженера-маркшейдера».

Згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 02.09.1993, ОСОБА_1 у період з 02.09.1993 по 10.03.1994 працював на посаді дільничного маркшейдера, з 08.10.1996 по 25.02.1999 роки працював на посаді респіраторника оперативного взводу, з 25.02.1999 по 13.10.2003 року на посаді командира відділення оперативного взводу, з 18.02.2008 року по 31.12.2008 роки працював на посаді підземного гірника.

01.08.2024 ОСОБА_1 через вебпортал звернувся до пенсійного фонду за місцем проживання з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.08.2024 № 42 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Так, у вказаному рішенні зазначено, що cтраховий стаж позивача становить 30 років 1 місяць 22 дні. Пільговий стаж на роботах за списком № l становить 1 рік 2 місяці 25 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди навчання за дипломом, оскільки в додатку до диплому не зазначено номер диплому. Крім того, для підтвердження спеціального стажу заявник уточнюючу довідку не надав. Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного страхового та пільгового стажу.

Суд також зауважує, що до пільгового стажу ОСОБА_1 не враховано періоди роботи з 02.09.1993 по 10.03.1994, з 08.10.1996 по 25.02.1999, з 26.02.1999 по 13.10.2003; з 18.02.2008 по 01.03.2008, про що свідчить розрахунок форми РС-право.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції зобов`язав управління зарахувати до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи та зобов`язав повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 1058-1V.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року 1058-IV (надалі- Закон 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (зокрема, уточнюючих довідок, відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

У трудовій книжці ОСОБА_1 містяться записи про роботу позивача повний робочий день у періоди з 02.09.1993 по 10.03.1994, з 08.10.1996 по 25.02.1999, з 26.02.1999 по 13.10.2003, з 18.02.2008 по 01.03.2008. Доказів протилежного відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано. Отже, вказані періоди мають бути зараховані позивачу до пільгового стажу за Списком № 1.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до диплому серія НОМЕР_1 від 26.06.1993, реєстраційний номер 58, виданого Донецьким політехнічним інститутом, позивач навчався за спеціальністю «маркшейдерська справа» та присвоєна кваліфікація спеціаліста «гірничого інженера-маркшейдера» у період з 1988 року по 1993 рік.

В свою чергу, згідно з записом у трудовій книжці до початку робіт (станом на 02.09.1993) позивач мав 5 років 1 місяць 24 дні страхового стажу, відповідно до вкладишу до трудової книжки серії НОМЕР_5 .

Суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги відповідача, що спірний період навчання не може бути зарахований, оскільки в додатку до диплому не зазначено номер диплому, адже вказане є проявом надмірного формалізму з боку пенсійного органу. Отже, вказаний період має бути врахований як до страхового стажу позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.08.2024 № 42 підлягає визнанню протиправним, адже ґрунтується на невірному визначені пільгового стажу позивача.

Крім того, в даному випадку належним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача: з 02.09.1993 по 10.03.1994; з 08.10.1996 по 25.02.1999; з 25.02.1999 по 13.10.2003; з 18.02.2008 по 01.03.2008; до страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 1988 по 1993 роки згідно з дипломом серія НОМЕР_1 від 26.06.1993 та записом в трудовій книзі серія НОМЕР_2 від 02.09.1993 (5 років 1 місяць 24 дні).

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі № 200/7421/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв