Справа № 489/10425/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 489/10425/24

Перша інстанція: суддя Микульшина Г.А.,

повний текст судового рішення

складено 05.03.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про адміністративні правопорушення, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

30.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- поновити строк для звернення із даним позовом до суду;

- скасувати постанову № 859 від 16.12.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити;

- скасувати постанову № 860 від 16.12.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити

В обґрунтування позову зазначив, що 16.12.2024 відносно нього ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 859, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме він начебто будучи військовозобов`язаним станом на 16.12.2024 не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів починаючи з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно, жодним із передбачених законом трьох способів уточнення облікових даних. Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає її протиправною. В обґрунтування своїх заперечень проти притягнення його до адміністративної відповідальності посилається на те, що матеріали справи не містять інформації про те, які саме персональні дані не були оновлені позивачем. При цьому вказував на те, що відповідно до положень діючого законодавства у відповідача наявні можливість отримання інформації про нього від уповноважених державних органів з реєстрів, до яких він має доступ в електронному вигляді.

16.12.2024 відносно ОСОБА_1 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 860, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме він начебто будучи військовозобов`язаним був направлений на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби відмовився від проходження військово-лікарської комісії 16.12.204 в проміжок часу з 08:40 до 10:00 годин, мотивуючи свою відмову недовірою. Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає її протиправною. В обґрунтування своїх заперечень проти притягнення його до адміністративної відповідальності посилається на те, що 16.12.2024 йому було вручено повістку на проходження ВЛК на 17.12.2024, за отримання якої він розписався у відповідному журналі центру комплектування. Між тим розгляд справи про притягнення його до адміністративної відбувся 16.12.2024, тобто до настання строку направлення його на ВЛК 17.12.2024.На переконання ОСОБА_1 , вказане свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення (до адміністративної відповідальності він був притягнений ще до настання події порушення), притягнення його до адміністративної відповідальності було передчасним.

Окрім викладеного позивач посилався на те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності було допущено низку процесуальних порушень. Зокрема, протоколи про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності були складені в один день, розгляд справ про адміністративне правопорушення фактично не відбувався йому було лише вручено копії оскаржуваних постанов. Вважає, що за таких обставин він фактично не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справ про адміністративні правопорушення. Вказує на те, за правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше ніж за три дні до дня розгляду справи в суді. Вказані вимоги діючого законодавства відповідачем не було дотримано.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_3 , просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що відповідно до положень п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» резервісти та військовозобов`язані протягом 60 календарних днів з дня набрання чинності Указом Президента України «Про мобілізацію» зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти(за наявності) та інші дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) ТЦК та СП за місцем свого перебування. Аналогічні положення містяться в ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Оновлення даних є саме обов`язком, а не правом відповідача. При цьому адреса фактичного місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти неможливо отримати з жодної бази даних чи реєстру, розпорядниками яких є державні органи. Жодним з трьох передбачених діючим законодавством способів позивач свої дані не оновив. Факт відмови позивача від проходження ВЛК підтверджується його особистою заявою, власноручними поясненнями в протоколі та рапортом уповноваженої особи ТЦК. Щодо начебто недотримання відповідачем строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зазначав, що вимоги ч. 1 ст. 277-2 КУпАП поширюються на адміністративні справи, які розглядаються в суді. В той час як КУпАП не забороняє можливість здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення у день складання протоколу про адміністративне правопорушення за умови, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відомо про розгляд справи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про адміністративні правопорушення - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт не погоджується з вказаним рішенням суду та вважає його незаконним, прийнятим через неправильно установлені обставини, що мають значення для справи, в тому числі внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Згідно посвідчення про приписку до призовної дільниці ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09.01.2003, є військовозобов`язаним.

У відповідності до протоколу № 863 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 16.12.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 16.12.2024 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 нарядом поліції «Корвет-305». Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку та звірки з даними в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», приблизно о 09:00 годині було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, та станом на 16.12.2024 не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів починаючи з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно жодним із передбачених трьох способів уточнення облікових даних. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено її права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:30 год. 16.12.2024 за адресою АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а.с.30-31). У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив: «Не маю пояснень».

16.12.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 859, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

У відповідності до вищезазначеної постанови 16.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 нарядом поліції «Корвет-305». Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку та звірки з даними в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», приблизно о 09:00 годині було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, та станом на 16.12.2024 не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів починаючи з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно жодним із передбачених трьох способів уточнення облікових даних. Правопорушення вчинене під час дії особливого періоду. Копію постанови було вручено ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом (а.с. 24-25).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 16.12.2024 ОСОБА_1 було вручено повістку на проходження ВЛК на 17.12.2024, за отримання якої він розписався у відповідному журналі центру комплектування.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 16.12.2024 позивач відмовився від проходження ВЛК к зв`язку з недовірою.

У відповідності до рапорту стартового офіцеру мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_3 громадянин ОСОБА_1 16.12.2024 повідомив, що не оновлював свої військово-облікові дані, відмовився від проходження військово-лікарської комісії.

Згідно протоколу № 864 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 16.12.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 16.12.2024 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 нарядом поліції «Корвет-305». Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , та будучи направленим на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби відмовився від проходження військово-лікарської комісії 16.12.2024 в проміжок часу з 8:40 до 10:00 годин, мотивуючи свою відмову недовірою. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено її права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:40 год. 16.12.2024 за адресою АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 . У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив: «Не довіряю».

16.12.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено Постанову № 860, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

У відповідності до вищезазначеної постанови 16.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 16.12.2024 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 нарядом поліції «Корвет-305». Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , та будучи направленим на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби відмовився від проходження військово-лікарської комісії 16.12.2024 в проміжок часу з 8:40 до 10:00 годин, мотивуючи свою відмову недовірою. Правопорушення вчинене під час дії особливого періоду. Копію постанови було вручено ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом (а.с.26-27).

Позивач ОСОБА_1 зі вказаними постановами не згоден, вважає їх протиправними та просить скасувати.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024.

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Приміткою у ст. 210 КУпАП визначено, що положення ст.210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують відповідну інформації наведено у абзацах від третього до двадцятого частини третьої статті 14 Закону №1951-VIII.

Відтак, з огляду на вимоги вказаного вище Закону, а також вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не виключає обов`язку позивача актуалізувати свої облікові дані в ТЦК.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024 визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, у разі перебування на території України, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Таким чином, громадянин України, який перебуває на військовому обліку, був зобов`язаний уточнити вказані дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024, зокрема, шляхом прибуття до центру надання адміністративних послуг.

Законодавством чітко визначено терміни для оновлення облікових даних: вони мали чіткі межі - з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (60 днів) та способи уточнення: через центр надання адміністративних послуг (як підтвердження витяг про уточнення); через оновлення в застосунку (витяг із «Резерву+») або особисто в ТЦК та СП (тоді в реєстрі «Оберіг» містилася б відмітка про уточнення/оновлення даних при особистій явці).

Слід зазначити, що уточнення військових облікових даних є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що 16.12.2024 ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 було складено протокол №863 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 через те, що він не оновив військово-облікові дані протягом 60 днів з 16.05.2024

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 взагалі не оновив свої військово-облікові через РЕЗЕРВ +, або в ЦНАП, та (або) в РТЦК протягом 60 днів з 16.05.2024

Разом із тим, позивач не вказує на об`єктивні причини, які б унеможливили виконання ним обов`язку уточнення своїх персональних даних згідно чинного законодавства.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач був ознайомлений з ним, повідомлений про дату розгляду справи.

Від надання пояснень та зауважень щодо змісту протоколу, ОСОБА_1 «не мав пояснень», про що зазначено у протоколі. Доказів на спростування інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП не надав.

Позивач був присутній при розгляді справи, будь-яких заяв, клопотань при розгляді справи не подавав, в тому числі і про відкладення розгляду справи, про необхідність отримання правової допомоги.

Відомостей відносно того, що позивач, на момент винесення оскаржуваної постанови, не має статусу військовозобов`язаного матеріали даної адміністративної справи не містять.

Аналізуючи наведені вище докази колегія суддів зазначає, що позивач будучи військовозобов`язаним, не оновив свої військово-облікові данні через РЕЗЕРВ+, або ЦНАП, або в РТЦК протягом 60 днів з 18.05.2024, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Щодо постанови № 860 від 16.12.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, начальником ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 16 грудня 2024 року прийнято постанову про адміністративне правопорушення №860 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 16 грудня 2024 року в проміжок часу з 8.40 год. до 10.00 год. ОСОБА_1 вчинив порушення вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: відмова від проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому, особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями і поширюється зокрема і на військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із п.3.8. Положення постанова ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Так, на виконання законодавства з питань військового обов`язку, мобілізаційної підготовки та мобілізації, 16.12.2024 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Проте, будучи військовозобов`язаним, 16.12.2024 в порушення встановленого законом обов`язку ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та отримання направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, що підтверджується власноручним підписом

Як підтверджено матеріалами справи, позивач 16.12.2024 написав власноруч відмову від проходження ВЛК, мотивуючи це відсутністю довіри. Вказана обставина підтверджена протоколом № 864 від 16.12.2024 року (а.с.45), а також заяви ОСОБА_1 , скерована начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.46).

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проходження медичного огляду є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, таке повинно здійснюватися у встановлений строк та безумовно.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, оскільки позивач не виконав свого обов`язку передбаченого ч.1 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Доводи викладені у апеляційній скарзі є безпідставними та спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька