Справа № 490/1741/25
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/1741/25
н/п 2-а/490/82/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участі секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правоворушення,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява подана в інтересах ОСОБА_1 його представником адвокатом Цюпою В.П. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правоворушення

В обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що відповідно до постанови №87 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04.03.2025р. Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч.3ст.210-1 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП з підстав, що він перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не уточнив свої персональні дані протягом 60-денного строку з дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, а саме дані про адресу проживання та номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), та інші персональні дані.

На думку представника позивача за наведеного у постанові формулювання випливає, що посадова особа, яка розглядала адміністративну справу та виносила постанову навела лише загальні відомості, які підлягають уточненню, однак не зазначила, які ж конкретно відомості не уточнив ОСОБА_1 . Представник позивача звертає увагу, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та 03.01.2024р. отримав у ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . Зазначене, на думку представника позивача свідчить, що отримауючи тимчасове посвідчення ОСОБА_1 надав всі

необхідні персональні дані і ці дані зафіксовані ТЦК та СП. Подані ним під час отримання тичасового посвідчення дані не мінились і до цього часу.

Оскільки ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, то необхідно звернути увагу, що відповідно до примітки до ст.210КУпАП положення статей 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками,

адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210 КУпАП не застосовуються, а це за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Представник позивача зазначає, що у постанові №87 відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були уточнені позивачем, також не зазначено, які відомості (персональні дані) що не були уточнені (оновлені) позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії. Також у постанові не зазначено, що відповідачем вживались заходи з метою отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі конкретні відомості отримати не вдалося.

Отже, на думку представника позивача, зазначене свідчить, що ІНФОРМАЦІЯ_4 мав можливість отримати персональні данні, військовозобов`язаного ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, однак цього не зробив. В даному випадку посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 не виконали вимоги закону, а тому у не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КупАП, відповідно до примітки ст.210 КУпАП. Тобто у даному випадку не виконавши свої прямі обов`язки та вимоги закону посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 переклали відповідальність за свою бездіяльність на ОСОБА_1 .

Крім того, оскільки у постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, то відповідно відповідачем не викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної

сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони. За відсутності хоча б однієї складової неможна кваліфікувати таке діяння як адміністративне правопорушення та притягувати особу до адміністративної відповідальності.

Представник позивача вважає, що ОСОБА_1 не допущено жодного порушення закону відповідно постанову №87 від 04.03.2025р. вважає незаконною безпідставною та такою, що порушує права гр. ОСОБА_1 , а при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови по справі не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Жодного доказу вчинення ним правопорушення надано не було.

З урахуванням наведеного представник позивача просить скасувати постанову №87 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04.03.2025р. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , якою громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч.3ст.210 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

13.03.2025 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 17.03.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28.03.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає про необґрунтованість позовної заяви та її безпідставність.

В обгрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що військовозобов`язані мали уточнити свої персональні дані до 16.07.2024 за одним із визначених законом способів. Під час розгляду справи щодо позивача, не було здобуто доказів своєчасного (тобто, в межах строку з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно) звернення позивача з метою уточнення своїх даних до центру надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідач стверджує, що примітка до ст. 210 КУпАП не може бути застосована в цьому випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк (тобто, в межах строку з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно), які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. Відтак, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може отримувати інформацію про військовозобов`язаного та перевірити факт уточнення військовозобов`язаним своїх персональних даних, однак обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Зввертає увагу, що жодна з баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти позивача. Зокрема, номер засобу зв`язку можна змінювати хоч кожен день, як і електронну пошту та фактичне місце проживання, що як зазначалось не відображається в реєстрах та не може бути отримана запитами.

Стосовно пояснень позивача щодо отримання тимчасового посвідчення у січні 2024, то зазначає, що обов`язок уточнення своїх персональних даних виник з 18.05.2024, тобто після отримання тимчасового посвідчення, а тому посилання на вказаний факт не має жодного відношення до обов`язку який виник пізніше та не може бути використана як підстава, що виключає склад стверджуваного адміністративного правопорушення.

Відповідач вважає, що всі перелічені по тексту позову «порушення» є уявними, вони жодним чином не стосуються процедури розгляду та подальшого винесення оскаржуваної постанови № 87 від 04.03.2025, адже матеріали судової справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення порядку чи то процедури, передбаченої для розгляду уповноваженою на те особою відповідної постанови, за такого твердження сторони позивача є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги останнього такими, що не підлягають до задоволення., а за такого в позові присть відмовити.

Суд констатує, що сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статею 286 КАС України § 2. «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Глави 11 « Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ».

Відповідно до ч. 2 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 245 КупАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із частин 1 та 2 ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-8 цього Кодексу.

На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Керуючись ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З досліджених судом доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з протоколу №96 про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2025 року, 28.02.2025 близько 12:30 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 було виявлене адміністративне правопорушення вчинене гр. ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що останній, перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС "ОБЕРІГ"), в порушення пп.10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є невід`ємним додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 не уточнив свої персональні данні (адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні данні) в спосіб встановлений законодавцем (через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки) протягом 60-денного строку з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, з урахуванням п. 2 п. розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», тобто до 16.07.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Також в зазначеному протоколі міститься інформація, що ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також в протоколі міститься інформація щодо повідомлення, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год 30 хв 04.03.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 кабінет №7 та в протоколі в графі "підпис особи, що притягається" містить підпис позивача та дата "28.02.2025 року". Позивачем в протоколі власноручно зазначено - "Зауваження відсутні". Також підпис позивача міститься в графі "Другий примірник протоколу отримав (ла)".

Як вбачається з роздруківки з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС "ОБЕРІГ") на сторінці ОСОБА_1 відсутня інформація про уточнення ним своїх персональних данних в період з 18.05.2024 до 16.07.2025 року.

Зі змісту постанови №87 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адмінінстративні правопорушення від 04 березня 2025 року вбачається, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 Волков, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , установив, що 28.02.2025 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №63 про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210 КУпАП.

Розгляд справи було призначено на 14:30 год 04.03.2025. У визначену дату та час ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився, пояснив, що у січні 2024 отрмав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, про необхідність уточнення данних не знав.

Також в постанові наведені обставнини встановлені під час розгляду справи, а саме, що 28.02.2025 близько 12:30 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 було виявлене адміністративне правопорушення вчинене гр. ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що останній, перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС "ОБЕРІГ"), в порушення пп.10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є невід`ємним додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 не уточнив свої персональні данні (адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні данні) в спосіб встановлений законодавцем (через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки) протягом 60-денного строку з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, з урахуванням п. 2 п. розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», тобто до 16.07.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Крім того, в постанові наведені посилання на докази, які були враховані при розгляді справи про адміністратвине правопорушення, це - протокол про адміністративне правопорушення №96 від 28.02.2025 року; роздруківка відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС "ОБЕРІГ") від 28.02.2025.

Також в постанові наведено висоновок, що враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчиненому в особливий період, яке полягає у тому, що останній у визначений законодавством строк не уточнив свої персональні дані, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Зазначена постанова підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент вчинення позивачем вищенаведених дій та винесення оскаржуваної постанови, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону № 3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є невід`ємним додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, військовозобов`язані повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року №2105-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Таким чином, у військовозобов`язаних виник обов`язок уточнити свої персональні дані до 16.07.2024 за одним із визначених законом способів.

При цьому, суд зазначає, що в даному випадку зазначення в примітці ст. 210 КУпАП, що положення ст.ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно_комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, не скасовує обов`язку позивача подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Як вбачається зі змісту статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", в якій наведено перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, окремі персональні данні військовозобов`язаного неможливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" встановлено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

При цьому, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Судом встановлено що позивач в порушення п. 2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є невід`ємним додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, у визначений законодавством строк - до 16.07.2024 року, не уточнив свої персональні дані, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчиненому в особливий період.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з витягу з наказу Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України №542 від 16 червня 2022 року, підполковника ОСОБА_2 призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином оскаржувана постанова винесена повноважною посадовою особою.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, дослідивши оскаржувану постанову, встановлено що вона відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач у визначений законодавством строк не уточнив свої персональні дані, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчиненому в особливий період.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Постанову №87 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04 березня 2025 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_5 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Саламатін