Справа № 580/491/25
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року справа № 580/491/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Санже Черкаси» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного підприємства «Санже Черкаси» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області форми «Р» від 29.07.2024 №10874/23-00-07-03-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 176 246 грн, з яких 140 997 грн збільшення податкового зобов`язання та 35 249 грн штрафна (фінансова) санкція (штраф);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області форми «В4» від 29.07.2024 №10873/23-00-07-04-01, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 100 670 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним не було порушено норми вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за січень 2020 рік по взаємовідносинах з ТОВ «Буделектрогруп» (), тому збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 176 246 грн та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 100 670 грн є протиправним, необґрунтованим, тому позивач вважає, що оскаржувані ППР підлягають до скасування. Вказує, що висновки ГУ ДПС у Черкаській області, які вказані в акті перевірки, є безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, базуються на припущеннях, не підтверджуються належними та допустимими доказами, сформовані без урахування змісту первинних документів, отримання ТМЦ та використання їх у господарській діяльності позивача. Факт придбання позивачем ТМЦ в повній мірі підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку.

Ухвалою суду від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позову заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідачем були проведені камеральні перевірки позивача в ході яких встановлені порушення вимог діючого законодавства щодо своєчасної сплати грошових зобов`язань. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акти перевірки та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які відповідач вважає правомірними, та такими, що винесені відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для їх скасування відсутні. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач вважає, що оскаржувані ППР є правомірними та скасуванню не підлягають. Також відповідачнм заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки вважає, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду із даним позовом, так як рішення ДПС України про результати розгляду скарги на ППР отримано 11.10.2024, однак до суду позивач звернувся лише 16.01.2025.

Позивачем подано до суду заперечення на заяву відповідача про залишення позову без розгляду, в якій вказано, що ПП «Санже-Черкаси» не отримувало рішення про результати розгляду скарги, не відомо хто отримав це відправлення і йому не було відомо про результати розгляду скарги, що і стало причиною направлення 11.12.2024 адвокатського запиту. Отже, лише 20.12.2024 ПП «Санже-Черкаси» стало відомо про результати розгляду його адміністративної скарги на оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що приватне підприємство «Санже Черкаси» (далі ПП «Санже Черкаси») зареєстровано юридичною особою (), перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області як платник податків і зборів.

Наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 13.06.2024 №1404-п призначено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Санже Черкаси» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Буделектрогруп» (, попередня назва ТОВ «БГ «Буддекорсервіс») за січень 2020 року. Результати перевірки оформлені актом від 24.06.2024 №7513/23-00-07-04-01/21355701.

Під час проведення перевірки контролюючим органом було встановлено факт не підтвердження реальності здійснення господарських операцій документально оформлених між позивачем та ТОВ «Буделектрогруп» щодо документально оформленого придбання, зазначених в податкових накладних у січні 2020 року, із зазначеною номенклатурою робіт (оренда транспортних засобів, послуги автогрейдера, послуги автогудронатора, послуги асфальтоукладальника, послуги дорожньої фрези, послуги екскаватора, послуги катка асфальтового, послуги низькорамного трала, послуги самоскиду) на суму обсягу 1208333,33 грн. без ПДВ.

На підставі акту перевірки від 24.06.2024 №7513/23-00-07-04-01/21355701, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 29.07.2024 №10874/23-00-07-03-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 176 246 грн, з яких 140 997 грн збільшення податкового зобов`язання та 35 249 грн штрафна (фінансова) санкція (штраф);

- від 29.07.2024 №10873/23-00-07-04-01 за яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 100 670 грн.

Позивач не погоджуючись із вищезазначеними ППР подав скаргу до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 29826/6/99-00-06-01-02-06 оскаржувані позивачем ППР залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач вважаючи, що вищевказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернення із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Судом із матеріалів справи встановлено, що між ПП «Санже-Черкаси» та ТОВ «БГ «Буддекорсервіс» 01.09.2019 укладено договір про надання послуг № 2/14, предметом якого було надання ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», як Виконавцем, послуг вантажного автотранспорту, дорожніх механізмів (засобів малої механізації і механізованих інструментів), будівельних і вантажопідйомних машинами.

Пунктом 1.2. Договору № 2/14 від 01.09.2019 було визначено, що виконавець (ТОВ «БГ «Буддекорсервіс») надає послуги: дорожніх механізмів: автогрейдера, катка асфальтового, асфальтоукладальника, дорожньої фрези, спец техніки: екскаватора, самоскида та низкорамного трала.

Додатком №1 від 01.09.2019 до Договору №2/14 від 01.09.2019 сторони визначили та конкретизували перелік техніки, яку ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», як виконавець, буде надавати, зокрема, п. 1 Додатку №1 від 01.09.2019 була перелічила наступна техніка:

- автогрейдери: SDLGG9165 моделі G9165, свідоцтво про реєстрацію від 12.02.2019 року серії НОМЕР_1 ; ЧДСМ 98. д.н.з. НОМЕР_2 , рік випуску 1997, - J&К F156А, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- автогудронатор на базі автомобіля МАN F 2000, номер шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 ;

- асфальтоукладальник VOGELE 09.82/SUPER 1600-1, д.н.з. НОМЕР_6 ;

- фрези дорожні WIRTGEN W50, д.н.з. НОМЕР_7 ; WIRTGEN НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_7 ; екскаватор НОМЕР_9 , д.н.з. НОМЕР_10 ;

- коток дорожній (асфальтний) марки НАММ DV 85 VV, р.н. НОМЕР_11 ;

- низькорамний трал (низькорамна платформа з переднім заїздом) Nooteboom Euro-54- 03, р.н. НОМЕР_12 . самоскиди C SCANIA Р420, д.н.з. НОМЕР_13 ; C SCANIA Р380, д.н.з. НОМЕР_14 .

За результатами наданих ТОВ «БГ «Буддекорсервіс» послуг за Договором № 2/14 від 01.09.2019 були складені та підписані акти надання послуг, відповідно, на їх підставі зареєстровані податкові накладні в ЄРПН.

Також між ПП «Санже-Черкаси» та ТОВ «БГ «Буддекорсервіс» 01.09.2019 укладено договір №2/15 суборенди транспортних засобів, за яким ТОВ «БГ «Буддекорсервіс» надало позивачу у користування (оренду) автомобілі LADA 212140, р.н. НОМЕР_15 та ВАЗ р.н. НОМЕР_16 , а також мікроавтобус Volkswagen Crafter, р.н. НОМЕР_17 .

27.01.2020 позивач за актом приймання передачі повернуло ТОВ «БГ «Буддекорсервіс» як орендодавцеві з користування вказані транспортні засоби, що стало підставою для складня відповідної податкової накладної в ЄРПН.

Суд зазначає, що вищезазначена техніка та транспортні засоби були необхідні позивача для виконання будівельних робіт з будівництва/реконструкції доріг, зокрема, між ПП «Санже-Черкаси» (Підрядник) та КП «Тернівське тижлово комунальне підприємство» (Замовник) були укладені договори підряду №588пд-19 від 28.10.2019 (з додатками), №591пд-19 від 28.10.2019 (з додатками), №592пд-19 від 28.10.2019 (з додатками), №611пд-19 від 07.11.2019 (з додатками), №615пд-19 від 07.11.2019 (з додатками), №622пд-19 від 08.11.2019 (з додатками), №623пд-19 від 08. Будівельні роботи з будівництва/реконструкції доріг були належним чином виконані, про що свідчать підписані акти приймання виконаних будівельних робіт та інші документи, які свідчать про їх реальність (копії документів додаються до позовної заяви)

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що вищезазначені первинні бухгалтерські документи містять відомості, які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», відповідно, підтверджують рух активів та зміну майнового стану у процесі здійснення господарських операцій.

Податковим органом не спростовується той факт, що ТОВ «БГ «Буддекорсервіс» на момент вчинення господарських операцій було у відповідності до вимог чинного законодавства України зареєстровано платником ПДВ, здійснювало декларування результатів своєї діяльності у податковій звітності, подавало звітність у інші органи державної влади, його установчі документи не були визнані у судовому порядку недійсними.

Суд зазначає, що певні незначні недоліки в оформленні товаро-супровідних документів не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарських операцій, оскільки відсутність деяких реквізитів в одному з первинних документів не робить автоматично господарську операцію такою, що не відбулася. Відсутність в ТТН повної адреси пункту навантаження/розвантаження, за наявності всіх інших даних (про автомобіль, водія, вантаж та інш.) не може слугувати підставою для висновку про те, що неможливо підтвердити факт навантаження, транспортування та передачі товару.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2024 у справі №380/12821/22 зазначено, що певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, у тому числі видаткових та товарно-транспортних накладних, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів. Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичне здійснення таких операцій. Також варто врахувати, що для цілей податкового обліку беруться до уваги, насамперед, економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. Податковий орган не застосував підхід «превалювання суті над формою» як принцип бухгалтерського обліку, та, як наслідок, не спростував наявності встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин та не з`ясував правову природу спірних правовідносин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зазначила наступне: «…97. Спираючись на правові позиції Верховного Суду в постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі № 809/2918/13-а, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про те, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. 103. Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань. 104. Зокрема, у пунктах 70, 71 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов висновків, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Ураховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом з пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. 106. Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що 23 травня 2020 року набрали чинності зміни до статті 112 ПК України, внесені Законом України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон №466-IX). 107. Так, відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України (у редакції Закону №466-IX) особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 27.03.2024 у справі № 380/12821 вказано, що суди попередніх інстанцій правомірно відхилили доводи відповідача про нереальність господарських операцій позивача та його контрагентів з огляду лише на податкову інформацію щодо його контрагентів (відсутність достатніх трудових ресурсів осіб з відповідною спеціальною освітою, відсутність основних засобів, необхідних складських, виробничих приміщень та обладнання у періоді, що перевірявся тощо; дослідження ланцюга постачання), оскільки відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання ТМЦ (виконання робіт, надання послуг), носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують це.

Також судом не приймається до уваги посилання контролюючого органу в акті перевірки на кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 02.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте відповідачем, всупереч вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, такого доказу як вирок надано не було. Сама собою наявність кримінальних проваджень за фактами фіктивного підприємництва не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентами. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності своїх постачальників і реально отримати від них товари (роботи/послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. При цьому, ні вироку, ні жодних доказів, встановлених у ході здійснення кримінального провадження, які б свідчили про нереальний характер господарських операцій між позивачем та контрагентом, відповідач до суду не надав.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.03.2024 у справі №480/1798/22 та від 27.03.2024 у справі №380/12821/22.

Враховуючи, що наявними у матеріалах справи належним чином складеними первинними документами підтверджено факт реального виконання господарськи відносин між позивачем та ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», відповідно, отримання в оренду вищевказаної техніки та транспортних засобів - безпосередньо пов`язано з основним видом діяльності позивача, тому суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.07.2024 №10874/23-00-07-03-01 та від 29.07.2024 №10873/23-00-07-04-01 є протиправним та підлягає до скасування.

Стосовно посилання відповідача на те, що позов підлягає залишенню без розгляду, через пропуск позивачем місячний строк звернення до суду із даним позовом, так як рішення ДПС України про результати розгляду скарги на ППР отримано 11.10.2024, однак до суду позивач звернувся лише 16.01.2025, то суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не погоджуючись із вищезазначеними ППР подав скаргу до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 29826/6/99-00-06-01-02-06 оскаржувані позивачем ППР залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Враховуючи, що позивач не був повідомлений про прийняття вмотивованого рішення за його скаргою, тому з метою з`ясування питання щодо результатів розгляду скарги, представник позивача 11.12.2024 на адресу ДПС України був направлений адвокатський запит №237/24 про надання інформації та документів.

20.12.2024 від ДПС України було отримано лист №37703/6/99- 00-06-02-02-06 від 17.12.2024 про те, що за результатами розгляду скарги позивача ДПС України прийнято рішення від 03.10.2024 №29826/6/99-00-06-01-02-06, яким залишено без змін податкові повідомлення рішення, а скаргу без задоволення. У цьому ж листі ДПС України зазначило, що рішення про результати розгляду скарги було направлено на поштову адресу позивача засобами поштового зв`язку 03.10.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено 11.10.2024. До вказаної відповіді були долучені рішення про результати розгляду скарги, а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, суд із поданої заяви позивача від 26.02.2025 встановив, що уповноважена особа ПП «Санже-Черкаси» не отримувала рішення про результати розгляду скарги, тому позивачу не відомо хто отримав це відправлення і йому не було відомо про результати розгляду скарги, що і стало причиною направлення 11.12.2024 року адвокатського запиту.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що лише 20.12.2024 представнику ПП «Санже-Черкаси» стало відомо про результати розгляду його адміністративної скарги на оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідно, відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.

У зв`язку із вищевикладеним суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.07.2024 №10874/23-00-07-03-01 та від 29.07.2024 №10873/23-00-07-04-01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь приватного підприємства «Санже-Черкаси» сплачений судовий збір в сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ