Справа № 475/243/25
Суддя: Кривенко О. В.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/243/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.03.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого Кривенко О.В.

за участю секретаря Маташнюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Каратассо Л.Г.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 поданої від його імені адвокатом Каратассо Людмилою Георгіївною до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Каратассо Л.Г. звернулася до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 40826753 від 15.02.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст. 121-3, ч.5 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що постановою групи реагування патрульної поліції ЕНА №4082675 від 15 лютого 2025 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 190 гнр. За ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненням, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м., чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, за ч.1 смт 121-3 КУпАП; водій був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив п.п.2.3.в ПДР та за ч.5 ст. 121 КУпАП, не пред`явив посвідчення водія в спосіб, що дає можливість зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, чим порушив п.п.2.1 ПДР за ст. ч.1 ст. 126 КУпАП.

Зазначає в позові, що правопорушення не вчиняв, рухався із ст. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області до місця свого проживання в с. Цвіткове Вознесенського району Миколаївської області. Біля 19:00 год. приблизно за метрів 200 не доїжджаючи до села Цвіткове йому на зустріч рухався автомобіль, порівнявши із автомобілем позивача, автомобіль виключив проблисковий маячок, зрозумівши що це патрульна поліція. ОСОБА_1 звернув вправо, зупинив свій автомобіль та чекав поліцейського. На питання про причину зупинки, поліцейський відповів, що випав сніг, ожеледиця. На пропозицію надати документи на автомобіль та посвідченні водія, позивач надав документи, при цьому запитав чи є претензії до машини, поліцейський відповів що немає. Поліцейський не мав претензій до водія, що той керував транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненням, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м та що водій був не пристебнутий паском безпеки.

Позивач дізнався про те, що на нього накладено штраф у розмірі 1 190 грн. із додатку Дія.

Зазначену постанову ОСОБА_1 вважає протиправною та необґрунтованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Ухвалою судді від 28.02.2025 року прийняти до розгляду та відкрити провадження, розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Миколаївській області через «Електронний Суд» 14.03.2025 р. подав відзив на позов, який прийнято судом, у якому позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні. Зазначив, що оскаржувана постанова складена інспектором СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області капралом поліції Гомзяк Андрієм Володимировичем який проходить службу в підрозділі ГУНП Миколаївської області та підпорядковується ГУНП в Миколаївській області. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова серія ЕНА № 40826753 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення винесена інспектором СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області капралом поліції Гомзяк А.В., якому відповідно до чинного законодавства та посадових інструкцій надано повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

15.02.2025 приблизно о 19 год. 25 хв., інспектор СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Гомзяк А.В під час відпрацювання наказу від 15.02.2025 №137 в ході патрулювання Прибузької ОТГ, а саме с. Кіткове, спільно з старшим інспектором СРПП капітаном поліції Даниленко О.О. було виявлено транспортний засіб MAZDA CX-5, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , який рухався на аварійно небезпечній ділянки з порушенням правил дорожнього руху, а саме, номерний знак який був забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з 20 метрів що порушувало п. 2.9.в Правил дорожнього руху України. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», водієві було роз`яснено причину зупинки.

В ході розгляду адміністративних правопорушень інспектором СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області капралом поліції Гомзяком А.В. було встановлено, що водієм транспортного засобу засіб MAZDA CX-5, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 . Водієві було роз`яснено причину зупинки та при подальшій перевірці було встановлено, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі обладнаним засобом пасивної безпеки (ремені безпеки), не користувався ними, чим порушив вимоги п.2.3.в Правил дорожнього руху України (підтверджується відеозаписом). Під час розгляду адміністративних правопорушень та оформлення відповідних документів інспектором СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Гомзяком А.В. було запропоновано надати водієві документи передбачені п.2.1 Правил дорожнього руху України. Однак, в порушенні вимог чинного законодавства (п.2.1.а та 2.4 ПДР України, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченою ч.1 ст. 126 КУпАП) ОСОБА_1 не надав, на законну вимогу працівника поліції, посвідчення водія, що дало б змогу поліцейському прочитати та зафіксувати данні, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

В зв`язку з чим інспектором СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Гомзяк А.В. було винесено постанову відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративих правопорушень, передбачених ст.121-3 ч.1, ст.121 ч.5, ч.1 ст.126 КУпАП.

Вважають позов ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, необґрунтованим та просять відмовити в його задоволенні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Каратассо Л.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Позивач в судовому засіданні пояснив, що не вчиняв жодних порушень ПДР, їхав пристебнутий, коли зупинився то відстегнув ремень безпеки, номерні знаки були чисті , нічим не забруднені, не закриті іншими предметами, на вимогу поліцейського він пред`явив посвідчення водія в Дії. Вважає, що його безпідставно зупинили та та притягнули до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, зазначивши у відзиві, що він просить справу розглядати за його відсутності у зв`язку із зайнятістю, у задоволенні позову просить відмовити через його безпідставність.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС - місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4082675 від 15.02.2025 р., ОСОБА_1 15.02.2025 року о 19 год. 52 хв. вул. Північна керуючи транспортним засобом MAZDA CX-5, дорожній номерний знак НОМЕР_1 був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив вимоги п.п.2.3 ПДР в ст. 121 ч.5 КУпАП, також не пред`явив посвідчення водія в спосіб, що дає можливість зафіксувати дані, що містять посвідчення водія, чим порушив п.п.2.1. а ПДР ст. 126 ч.1 КУпАП, чим порушив п.2.9 в. ПДР керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, закритим ін. предмети чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м. вчинивши правопорушення передбачені ч.1 ст.121-3, . У спірній постанові зазначено, що до неї у якості доказу додається відеозапис .

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.1ст.126 КУпАП із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 190 гривень.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський

порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також

використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підпункту (а) пункту 2.1 ПДР України, порушення ОСОБА_1 якого зазначено у спірній постанові, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Пункт 2.9 (в) ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів. Пункт 2.3 (в) ПДР України, установлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремні безпеки) користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу…з номерним знаком,…забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості визначити символи або буквенно-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів… тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із вимогами ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП,…. керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством,тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до ст. 284 КУпАП є одним з рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийнято за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і одночасно з цим яке становить найбільше втручання в особисті права, свободи особи, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Внаслідок цього суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення можливо лише за умови, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому законодавством порядку, а факт вчинення адміністративного правопорушення і вина особи у його вчиненні доведені у встановленому порядку належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для такого рішення суб`єкта владних повноважень є доведення факту вчинення адміністративного правопорушення та вини особи.

В силу вимог ст.59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу.

Згідно із вимогами ст.268КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитись із матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватись юридичною допомого юадвоката, іншого фахівця у галузі права, який зазаконом має право нанадання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичноїо соби, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо н еволодіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Із даних із нагрудних камер працівників поліції відеозапису, який долучений відповідачем у підтвердження законності винесеної спірної постанови та який зазначений у ній, вбачається, що до автомобіля ОСОБА_1 підійшов поліцейський, на питання про причину зупинки, поліцейський відповів, що випав сніг, ожеледиця. На пропозицію надати документи на автомобіль та посвідченні водія, позивач надав документи зі свого мобільного телефон ( з додатку Дія) , при цьому запитав чи є претензії до машини, поліцейський відповів що немає. Поліцейський не мав претензій до водія, що той керував транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненням, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м., посвідчення водій пред`явив. З приводу ременя безпеки, суд враховує, що автомобіль вже був зупинений та водій міг відстебнути ремень.Інших доказів на спросутвання вказаного відповідачем не додано.

Вказане не свідчить про відсутність обов`язку відповідача збирання доказів, що передбачений ч. 2 ст. 251 КУпАП, які досліджуються під час розгляду справи, оскільки в противному випадку повністю нівелюється вимога обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, що має для особи негативні наслідки в аспекті притягнення її до адміністративної відповідальності. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

На противагу цьому та на спростування доводів позивача матеріали справи не містять, а відповідачем не подано жодних доказів, що при винесенні спірної постанови серії ЕНА №4082675 від 15.02.2025 р працівником поліції було дотримано всіх вимог порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, здійснено представлення, роз`яснено права та обов`язки позивача, оголошено суть інкримінованого адміністративного правопорушення, вирішено заявлені клопотання, досліджено докази, що стосуються обставин та фактів інкримінованого правопорушення, заслухано доводи позивача, надано відповіді на його пояснення та аргументи.

Особливу увагу суд приділяє положенням законодавства, які вимагають від уповноваженої посадової особи органів Національної поліції при винесенні постанови на місці вчинення правопорушення досліджувати докази, що стосуються обставин та фактів вчиненого адміністративного правопорушення.

Проте відповідачем до суду не надано жодного доказу про порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

Особливу увагу суд приділяє положенням законодавства, які вимагають від уповноваженої посадової особи органів Національної поліції при винесенні постанови на місці вчинення правопорушення досліджувати докази, що стосуються обставин та фактів вчиненого адміністративного правопорушення.

Зазначений висновок також підтверджується положеннями п. 24 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, у якому зазначається, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічний висновок також викладено у Постанові КАС ВС від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17.

Не зважаючи на це, матеріали справи за фактом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КупАП, не тільки не містять жодного доказу на підтвердження обставин та фактів вчиненого правопорушення, але і спірна постанова серії ЕНА №4082675 від 15.02.2025 р не містить навіть посилання на докази, на основі яких було винесено відповідне рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Таким чином, при винесенні спірної постанови уповноваженою особою не було дотримано всіх вимог процесуального законодавства та не забезпечено реалізацію принципу обґрунтованості та вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема, шляхом посилання на докази, на основі яких прийнято рішення та які суд мав би можливість дослідити під час розгляду даного адміністративного позову. Порушення вимоги обґрунтованості рішення призводить до його незаконності в цілому та необхідності скасування.

Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова - це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. У Кодексі України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, проаналізувавши матеріали даної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови накладення адміністративного стягнення слід задовольнити, спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4082675 від 15.02.2025 р. згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КупАП із застосуванням ст.36КУпАП та накладено стягненняу виді штрафу в розмірі 1 190 грн. скасувати.

Таким чином, перевіривши оскаржувану постанову за критеріями, встановленими частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення було прийнято не на підставі і не у спосіб, що визначений Конституцією і законами України, що тягне за особою невідповідність іншим критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність відповідними нормами КУпАП.

Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у

справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем у відповідності до вимог ст.77 КАС України не доведено обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача на позовні вимоги.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття інспектора, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо стягнення судових витрат, то суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір у розмір 605,60 грн., а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Каратассо Л.Г. у поданому позові заявлялась вимога щодо стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом справи, докази сплати чи необхідності сплати яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст.132КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі, докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду наступні письмові докази: договір №9/25 про надання правничої допомоги від 03.02.2025 р., укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Каратассо Л.Г., ордер на надання правничої допомоги від 23.02.2025 р., поредній (орієнтований) розрахунок витрат від 25.02.2025 р., квитанцію до прибуткового касового ордера №25 від 25.02.2025 р. на суму 2 400 грн. сплаченого Плохотним В.А.

Дослідивши зазначені документи в контексті норм ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, з урахуванням того, що позов ОСОБА_1 задоволено, складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також поданої представником відповідача заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача Каратассо Л.Г. та стягнення із Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 поданої від його імені адвокатом Каратассо Людмилою Георгіївною до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4082675 від 15.02.2025 року згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.5ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1 190 гривень, скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.5ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ІПН НОМЕР_2 сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. та 2 400 грн. за витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31.03.2025 року.

Суддя : О. В. Кривенко