Справа № 520/4240/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р. Справа № 520/4240/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17.01.2025, та скасувати рішення № 16 від 04.02.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з дня звернення за перерахунком пенсії - перехід на інший вид пенсії - з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, тобто з 17.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно відмовлено їй в здійсненні перерахунку та виплаті пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17.01.2025, у зв`язку з чим просить скасувати відповідне рішення № 16 від 04.02.2025, яким їй відмовлено в зазначеному перерахунку, та зобов`язати пенсійний орган здійснити відповідний перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 03.03.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачам надати відзив на позов. Витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області дані щодо того, коли та за яким законом позивачу призначено пенсію. Витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву позивача про перерахунок пенсії та додані до неї документи, за результатом розгляду яких було прийнято рішення № 16 від 04.02.2025.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачам до електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Перший відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позовних вимог позивача. Зазначив, що за матеріалами пенсійної справи з 2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до особистої заяви №396 від 17.01.2025 ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років, яка була призначена відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Отже, враховуючи те, що позивач скористався правом виходу на пенсію та таке право не втрачав при переведенні на інший вид пенсії, правовідносини носять тривалий характер, тобто не припиняються, а тому при зверненні позивача з заявою від 17.01.2025 відбулося переведення з одного виду пенсії на інший. За доводами відповідача, в спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача. Просить відмовити в задоволенні позову.

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечив проти позовних вимог позивача. Зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України з заявою № 665 від 29.01.2025 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 від нової середньої заробітної плати. Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961 спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. За результатом розгляду заяви винесено рішення про відмову в перерахунку №16 від 04.02.2025. Відповідач вважає зазначене рішення правомірним та таким, що не підлягає скасуванню. Просить відмовити в задоволенні позову.

Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало до суду витребувану судом заяву позивача про перерахунок пенсії та додані до неї документи, за результатом розгляду яких було прийнято оскаржуване в даній справі рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

З 2014 року позивач отримувала пенсію за вислугу років як працівник освіти відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, обчислену відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003", що вбачається з протоколів перерахунку пенсії позивача, наданих відповідачами до суду разом з відзивами на адміністративний позов, та не заперечується відповідачами згідно поданих до суду відзивів на адміністративний позов.

Згідно особистої заяви від 17.01.2025 позивача було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.01.2025, що вбачається з відповідного протоколу перерахунку пенсії позивача, наявного в матеріалах справи.

При цьому, позивачу не було розраховано призначену пенсію за віком з 17.01.2025 з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, тобто за 2022, 2023 та 2024 роки.

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що станом на 17.01.2025 розмір середньої заробітної плати для розрахунку пенсії позивача становить 7 994,47 грн - це середня заробітна плата, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення.

Позивач 29.01.2025 повторно звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про перехід на інший вид пенсії (з пенсії за вислугу років на пенсію за віком від нової середньої заробітної плати).

За принципом екстериторіальності заява позивача від 29.01.2025 була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області, за результатом розгляду якої було прийнято рішення № 16 від 04.02.2025 про відмову позивачу в переході на інший вид пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з тим, що позивач вже отримує пенсію за віком.

Згідно поданих до суду відзивів на позовну заяву відповідачі зазначили про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки для обчислення розміру пенсії позивача.

Позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови їй здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17.01.2025, та рішення № 16 від 04.02.2025, у зв`язку з цим просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити відповідний перерахунок.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003" (далі за текстом - Закон № 1058-ІV), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У ст. 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

При розгляді даної справи судом встановлено, що з 2014 року позивач отримувала пенсію за вислугу років як працівник освіти відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, обчислену відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003". Згідно особистої заяви від 17.01.2025 позивача було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.01.2025.

При цьому, призначена позивачу з 17.01.2025 пенсія за віком не була розрахована з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, тобто за 2022, 2023 та 2024 роки.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави вважати, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа № 127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зазначені висновки Верховного Суду збігаються з правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивачу з 2014 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулася вперше 17.01.2025.

Отже, суд зазначає, що в даному випадку мало місце саме призначення іншої пенсії (за віком) за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Аналогічного висновку в схожій ситуації дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 31.01.2025 у справі № 200/1478/24, від 20.02.2025 у справі № 380/4842/24 та від 11.03.2025 у справі № 560/15252/23.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що, оскільки в даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, позивач має право на нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії (2025 рік), а саме: за 2022-2024 роки.

Отже, є обґрунтованими доводи позивача щодо необхідності застосування під час обчислення її пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2022-2024 роки, з 17.01.2025 (дати призначення пенсії за віком).

При цьому, суд зазначає, що в межах даної справи позивач оскаржує рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04.02.2025 № 16 про відмову позивачу в перерахунку пенсії.

Судом встановлено, що позивач зверталася до територіального органу пенсійного фонду з заявою про призначення їй пенсії за віком з застосуванням нової заробітної по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2022-2024 роки, про що зазначено позивачем у відповідній заяві.

Разом з тим, рішенням, прийнятим ГУ ПФУ в Донецькій області за результатом розгляду заяви позивача від 29.01.2025, лише констатовано факт призначення пенсії за віком позивачу, у зв`язку з чим було відмовлено в переведенні позивача на пенсію за віком; інших підстав не зазначено.

Зазначене рішення ГУ ПФУ в Донецькій області не містить оцінки обставин щодо необхідності застосування при призначенні пенсії за віком позивачу з 17.01.2025 показників середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2022-2024 роки.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області прийняте без врахування всіх обставин у справі, а тому не може відповідати критеріям правомірності, визначених в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на те, що відповідачем не надано належної оцінки поданій позивачем заяві від 29.01.2025, що стосувалася як переведення позивача на інший вид пенсії, так і питання застосування показників середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2022-2024 роки, при призначенні позивачу пенсії за віком з 17.01.2025, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (як орган, визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача, поданої 29.01.2025) повторно розглянути заяву позивача від 29.01.2025 про перехід на пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2022-2024 роки, з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Харківській області, до якого звернуті позовні вимоги про здійснення перерахунку пенсії позивача, фактично не вчиняло управлінських дій у спірних правовідносинах, на відміну від ГУ ПФУ в Донецькій області, яке розглядало заяву позивача від 29.01.2025.

Отже, в даному випадку суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача в спірних правовідносинах необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2025 про перерахунок її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, п. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 04.02.2025 № 16 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.01.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2025 про перерахунок її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН