Справа № 580/6821/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6821/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Мельничука В.П.

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

10 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби (далі - ГУ ДПС) у Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності, що виразилось в прийнятті рішення про відмову в проведенні перевірки, оформленого листом від 26 березня 2024 року №7779/6/23-00-24-03-10 та у невнесенні відомостей до інтегрованої картки платника;

- зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника в частині зайвого нарахування пені за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (далі - ЗЕД) в сумі 301835,51 грн з урахуванням інформації, що викладена в листах Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подання платником податків нових доказів після завершення податкової перевірки не є підставою для проведення повторної перевірки відповідно до вищенаведених вимог пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу (далі - ПК) України, а тому доводи позивача про порушення відповідачем вимог вказаних норм та допущення бездіяльності щодо проведення повторної перевірки суд вважає необґрунтованими. Крім того, листи Національного банку України №40-0009/12731 від 19 лютого 2024 року та АТ «Райффайзен Банк» №81-27-5/466 від 01 березня 2024 року та №81-27-5/506 від 08 березня 2024 року, на які посилається позивач не спростовують порушення ОСОБА_1 строків розрахунків за контрактом від 28 вересня 2018 року №2. Це було предметом розгляду у справі №580/2266/23, в якій постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2023 року №507/23-00-24-03-01.

Не погоджуючись із рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року, ОСОБА_1 (далі - апелянт) подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції від 13 вересня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач відмовився усувати власну помилку яка виразилась в тому, що в акті перевірки від 15 березня 2022 року №7689/23-00-24-03-01/ викладено помилкову інформацію про стан розрахунків за контрактом №2 від 28 вересня 2018 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей» (Росія) по митній декларації від 24 жовтня 2018 року №UA805180/2018/020861.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі та зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 03 квітня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, мотивуючи це слідуючим.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що між ФОП ОСОБА_1 з однією сторони і ТОВ "Прометей" (Росія) з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу від 28 вересня 2018 року №2 на поставку продукції виробничо-технічного призначення відповідно до специфікацій, які є невід`ємною частиною договору.

На виконання умов договору купівлі-продажу від 28 вересня 2018 року №2 ФОП ОСОБА_1 відвантажила на адресу ТОВ "Прометей" компресор водокільцевий ВК-50Н без електродвигуна - 1 шт.; новий, рік випуску: 2018; заводський номер: 1; продуктивність, приведена до початкових умов (при тиску початковому номінальному - 0,1013 МПа та тиску кінцевому номінальному - 0,15 МПа) - 52,5 м3/хв.; питома потужність - не більш за 105 кВт*м - 3с; матеріал проточної частини - 12Х18Н10Т; являє собою об`ємний однороторний компресор, призначений для стиснення повітря та газів нерозчинних у воді; використовується для загальнопромислового застосування в хімічній, металургійній, харчовій промисловості, сільському господарстві та будівництві (код УКТЗЕД ) на загальну суму 1547200,00 російських рублів (еквівалент 666858,67 грн.), згідно митної декларації від 24 жовтня 2018 року №UA805180/2018/020861.

Граничний строк розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлений Національним банком України - 23 жовтня 2019 року.

Частина валютної виручки від нерезидента надійшла 02 жовтня 2018 року в сумі 773600,00 російських рублів (еквівалент 332833,66 грн), в рахунок попередньої оплати, тобто без порушень законодавчо встановлених строків.

Інша частина валютної виручки в сумі 773600,00 російських рублів (еквівалент 332833,66 грн) на рахунок ФОП ОСОБА_1 не надходила.

На підставі підпункту 191.4 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 79.2 статті 79, абзацу третього підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (у зв`язку з наданням на письмовий запит ГУ ДПС у Черкаській області від 04 лютого 2020 року №2930/23-00-33-0507 пояснень та їх документальних підтверджень, які не спростовують інформацію, отриману від Національного банку України листом від 04 грудня 2019 року №25-0006/63155/ДСК, доведену листом ДПС України від 21 грудня 2019 року №7830/7/99-00-05-01-04-17, що свідчить про порушення платником податків встановлених Національним Банком України граничних строків розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, з врахуванням вимог Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (СОVID-19)" від 17 березня 2020 року №533-ІХ зі змінами та доповненнями, Закону України від 12 травня 2022 року №2260-ІХ "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану", контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних операцій по контракту (договору) від 28 вересня 2018 року №2 (за період з 28 вересня 2018 року по 12 грудня 2022 року).

За результатами перевірки складено акт №7689/23-00-24-03-01/ НОМЕР_1 від 15 грудня 2022 року, яким зафіксовано порушення частин першої, другої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21 червня 2018 року №2473-XVIII, з урахуванням пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Національного Банку України від 02 січня 2019 року №5 (надалі - Інструкція №5) стосовно порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлених Національним банком України за експортним контрактом від 28 вересня 2018 року №2, укладеним з ТОВ "Прометей" (Росія) в розмірі 773600,00 російських рублів.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2023 року №507/23-00-24-03-01 за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства (код платежу 21081000) на суму 301835,51 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі №580/2266/23 відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2023 року №507/23-00-24-03-01.

У подальшому, позивач отримала лист АТ «Райффайзен Банк» від 08 березня 2024 року №81-27-5/506 відповідно до якого, станом на 01 червня 2020 року банком вилучено інформацію про заборгованість по митній декларації від 24 жовтня 2018 року №805180000/2018/20861 з відповідного показника згідно з підпункту 1 пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №7 (далі - Інструкція №7).

Відповідно до листа АТ «Райффайзен Банк» від 01 березня 2024 року №81-27-5/466 станом на 01 березня 2024 року експортна операція за контрактом від 28 вересня 2018 року №2 по митній декларації від 24 жовтня 2018 року №805180000/2018/20861 на валютному нагляді не перебуває. Валютний нагляд за цією операцією завершено 07 травня 2020 року на підставі підпункту 1 пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції №7.

У зв`язку із цим, позивач листом від 21 березня 2024 року №2103-1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила:

- протягом п`яти робочих днів з моменту отримання заяви провести на підставі статей 75.1.2, абзацу першого статті 78.2 ПК України позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання нею валютного законодавства, як продавцем та з ТОВ «Прометей» по виконанню договору купівлі-продажу від 28 вересня 2018 року №2 (митна декларація від 24 жовтня 2018 року №UA805180/2018/020861) з врахуванням обставин викладених в листі Національного банку України №40-0009/12731 від 19 лютого 2024 року і листах АТ «Райффайзен Банк» №81-27-5/466 від 01 березня 2024 року та №81-27-5/506 від 08 березня 2024 року;

- на підставі статей 17.1.8, 21.1 ПК України переглянути висновки акту перевірки від 15 грудня 2022 року №7689/23-00-24-03-01/ та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 листопада 2022 року №6427/23-00-07-05-01 на суму 301835,51 грн.

Листом від 26 березня 2024 року №7779/6/23-00-24-03-10 відповідач повідомив про відсутність підстав для проведення повторної перевірки по зовнішньоекономічному контракту від 28 вересня 2018 року №2.

Не погоджуючись із бездіяльністю щодо проведення податкової перевірки, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом в суд.

Відповідно до вимог підпункту 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 ПК України звірки та перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, є формами податкового контролю.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Статтею 78 ПК України визначений виключний перелік підстав для проведення документальних позапланових перевірок.

Відповідно до пунктом 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпунктом 78.1.1).

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що стаття 78 ПК України містить вичерпний перелік підстав для проведення документальної позапланової перевірки та розширеному застосуванню не підлягає.

Позивач, як на підставу для повторного проведення перевірки, посилається на листи Національного банку України №40-0009/12731 від 19 лютого 2024 року та АТ «Райффайзен Банк» №81-27-5/466 від 01 березня 2024 року та №81-27-5/506 від 08 березня 2024 року.

Проте, подання платником податків нових доказів після завершення податкової перевірки не є підставою для проведення повторної перевірки відповідно до вимог пункту 78.1 статті 78 ПК України, а тому твердження позивача про порушення відповідачем вимог вказаних норм та допущення бездіяльності щодо проведення повторної перевірки суд вважає необґрунтованими.

З листа Національного банку України №40-0009/12731 від 19 лютого 2024 року вбачається, що ним роз`яснено позивачу ОСОБА_1 порядок прийняття банками рішення про завершення здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків.

Жодного посилання на наявність/відсутність порушення позивачем здійснення розрахунків за наслідками виконання договору купівлі-продажу від 28 вересня 2018 року №2 згідно митної декларації від 24 жовтня 2018 року №UA805180/2018/020861, вказаний лист не містить.

Також, з листів АТ «Райффайзен Банк» №81-27-5/466 від 01 березня 2024 року та №81-27-5/506 від 08 березня 2024 року вбачається, що станом на 01 березня 2024 року експортна операція за контрактом від 28 вересня 2018 року №2 по митній декларації від 24 жовтня 2018 року №805180000/2018/20861 на валютному нагляді не перебуває. Валютний нагляд за цією операцією завершено 07 травня 2020 року на підставі підпункту 1 пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції №7.

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог).

Отже, вказаною нормою визначено лише порядок завершення здійснення банками валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту, імпорту товарів.

Поряд з цим за результатами перевірки розрахунків експортної операції за контрактом від 28 вересня 2018 року №2 складено акт №7689/23-00-24-03-01/ від 15 грудня 2022 року, яким зафіксовано порушення частин першої, другої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21 червня 2018 року №2473-VIII, з урахуванням пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Національного Банку України від 02 січня 2019 року №5 стосовно порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлених Національним банком України за експортним контрактом від 28 вересня 2018 року №2, укладеним з ТОВ "Прометей" (Росія) в розмірі 773600,00 російських рублів.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2023 року №507/23-00-24-03-01 за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства (код платежу 21081000) на суму 301835,51 грн.

Отже, штрафні санкції застосовані до позивача на підставі норм Закону України "Про валюту і валютні операції" саме за порушення термінів розрахунків за контрактом від 28 вересня 2018 року №2.

Поряд з цим, питання обліку банками валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту, імпорту товарів на підставі Інструкції №7 не перебуває у взаємозв`язку з порушенням позивачем вимог Закону України "Про валюту і валютні операції".

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ввважає правильним висновок суду першої інстанції, що листи Національного банку України №40-0009/12731 від 19 лютого 2024 року та АТ «Райффайзен Банк» №81-27-5/466 від 01 березня 2024 року та №81-27-5/506 від 08 березня 2024 року, на які посилається ОСОБА_1 , не спростовують порушення позивачем строків розрахунків за контрактом від 28 вересня 2018 року №2.

Так, питання наявності порушення позивачем строків розрахунків за контрактом від 28 вересня 2018 року №2 було предметом розгляду у справі №580/2266/23, в якій постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2023 року №507/23-00-24-03-01. Апеляційний суд зазначив, що з огляду на те, що кінцевий розрахунок за вказаним договором між позивачем та її контрагентом так і не був проведений, судова колегія вважає обґрунтованим висновок контролюючого органу щодо порушення граничних строків за вказаною експортною операцією.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що рішення суду у справі №580/2266/23 набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, а отже в даному випадку у відповідача відсутні правові підстави для проведення повторної перевірки, а тому контролюючий орган діяв у відповідності до вимог законодавства, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи висновки суду першої інстанції не спростовують.

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі №580/6821/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: В.П. Мельничук

Ю.К. Черпак