Справа № 380/20479/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 рокусправа № 380/20479/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) філія (інший відокремлений підрозділ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) філія (інший відокремлений підрозділ) (далі відповідач, Регіональний сервісний центр) із вимогами:

- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) філія (інший відокремлений підрозділ), які полягають у відмові у скеруванні документів до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу «Ветерана органів внутрішніх справ» відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (Закон № 203/98-ВР);

- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) філія (інший відокремлений підрозділ) повторно розглянути раніше надіслані звернення та скерувати документи до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення про надання ОСОБА_1 статусу «Ветерана органів внутрішніх справ» відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону №203/98-ВР, з урахуванням вислуги років у календарному обчисленні 28 років 10 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні (вислуга для призначення пенсії) 32 роки 10 місяців 17 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані таким. Вважає такі дії відповідача, що полягають у відмові у скеруванні документів до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для розгляду та надання позивачу статусу «Ветерана органів внутрішніх справ» протиправними та такими, що порушують права позивача гарантовані законодавством, враховуючи наступне. Так, згідно з частиною другою статті 17 Закону № 2262-ХП до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області по лінії МВС України з 22.12.2005 застосуванню підлягають норми, чинні на дату його звільнення.

Як підтверджується доказами, вислуга років позивача у календарному обчисленні станом на 22.12.2005 складає 28 років 10 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні (вислуга для призначення пенсії) 32 роки 10 місяців 17 днів. Отже, позивач, на його переконання, набув право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХП.

Закон №2262-ХП, а також Закон №203/98-ВР регулюють сферу правовідносин, що виникають, зокрема, у зв`язку з проходженням служби в ОВС. Однак, Закон №203/98- ВР не містить визначення та порядку обрахунку вислуги років для встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ. Тому, при вирішенні питання про надання статусу ветерана органів внутрішніх справ на підставі статті 5 Закону №203/98-ВР, зокрема стосовно визначення вислуги років, слід керуватися положеннями Закону №2262-ХП. Крім того, чинним законодавством України не виокремлюється інший порядок обрахунку вислуги років для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ на підставі статті 5 Закону №203/98-ВР, аніж той, який застосовується для обчислення вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХП.

Ухвалою від 04.10.2024 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Закон встановлює, що ветеранами органів внутрішніх справ визначаються, зокрема, особи за умови наявності таких факторів: громадянство України, звільнення в запас або у відставку відповідно до законодавства; встановлення інвалідності І та ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ; наявність необхідної вислуги років. Статтею 17 Закону №2262 визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Навчання в цивільних вищих навчальних закладах та робота в партійних та комсомольських органах, є періодом часу, який зараховується до вислуги років для призначення пенсії, але не є видом служби, які враховуються для надання статусу «Ветеран органів внутрішніх справ». Враховуючи вищезазначене, вислуга років в календарному обчисленні, відповідно до наданого розрахунку, складає 23 р. 04 міс. 10 дн., а у пільговому обчисленні - 27 р. 04 міс, 10 дн. Діяльність РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях є чітко регламентована не лише Конституцією України, законами України та підзаконними нормативно-правовими актами, а й також відповідними наказами Міністерства внутрішніх справ України, відступати від положень яких не вбачається можливим та таким, що відповідатиме принципу законності.

Інших заяв чи клопотань судом не отримано.

Згідно з частиною 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області по лінії МВС України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

25.07.2024 позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях із заявою про перерахунок пенсії та отримання статусу «Ветерана внутрішніх справ».

12.08.2024 відповідач листом №31/28/37/7-1555-1642-2024 повідомив позивача про те, що сектор пенсійних питань з обслуговування Львівської та Донецької областей м. Львів РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях в межах компетенції розглянув заяву ОСОБА_1 від 25.07.2024.

Згідно із наданою відповіддю, для скерування документів до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для розгляду питання щодо надання позивачу статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» підстави відсутні, оскільки навчання в цивільних вищих навчальних закладах та робота в партійних та комсомольських органах, є періодом часу, який зараховується до вислуги років для призначення пенсії, але не є видом служби, які враховуються для надання статусу «Ветеран органів внутрішніх справ». Враховуючи вищезазначене, вислуга років в календарному обчисленні, складає 23 роки 04 місяці 10 днів, а у пільговому обчисленні - 27 років 04 місяці 10 днів.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади реалізації громадянами прав, пов`язаних із отриманням ними статусу ветеранів органів внутрішніх справ, визначені Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24 березня 1998 №203/98-ВР (далі - Закон №203/98-ВР).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №203/98 держава гарантує кожному ветерану військової служби, ветерану органів внутрішніх справ, ветерану Національної поліції, ветерану податкової міліції, ветерану державної пожежної охорони, ветерану Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерану служби цивільного захисту, ветерану Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України рівні з інтими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб, а також подає різні види допомоги шляхом, серед іншого, надання пільг, компенсацій та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності та заслуженого відпочинку, організації соціально-побутового обслуговування та пенсійного забезпечення відповідно до законодавства.

Преамбулою Закону №203/98-ВР визначено, що цей Закон встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Статтею 4-1 Закону №203/98-ВР встановлено, що дія цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій, зокрема, ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону №203/98-ВР передбачено, що ветеранами військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:

1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;

2) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

3) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше;

4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР;

5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Суд наголошує, що вказаним Законом передбачено п`ять різних випадків, за умовами яких особи, мають право на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ.

У практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Так, судом з`ясовано, що пенсія позивачу призначена з 22.12.2005, вислуга років в пільговому обчисленні становить 32 роки 10 місяців 17 днів. Вказані обставини підтверджуються довідкою №594 від 22 січня 2022 року виданою Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області, Відділом обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян та розрахунком вислуги років для призначення пенсії підполковнику міліції ОСОБА_1 від 30.09.2006 року виданої Львівським державним університетом внутрішніх справ.

Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач вказує, що оскільки навчання в цивільних вищих навчальних закладах та робота в партійних та комсомольських органах, є періодом часу, який зараховується до вислуги років для призначення пенсії, але не є видом служби, які враховуються для надання статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» - вислуга років в календарному обчисленні, складає 23 роки 04 місяці 10 днів, а у пільговому обчисленні - 27 років 04 місяці 10 днів.

З даного приводу суд враховує таке.

Відповідно до статті 10 Закону №203/98 ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту також Закон №2232) до видів військової служби відносяться:

1) строкова військова служба;

2) військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

3) військова служба за контрактом осіб рядового складу;

4) військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

5) військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділенні військової підготовки;

6) військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

7) військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Пунктом 1 статті 8 Закону №2232 передбачено, що підготовка громадян України до військової служби включає патріотичне виховання, допризовну підготовку, підготовку призовників з військово-технічних спеціальностей, підготовку у військових оркестрах, військових ліцеях та ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, підготовку до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, військову підготовку у вищих навчальних закладах за програмою підготовки офіцерів запасу, фізичну підготовку, лікувально-оздоровчу роботу, підвищення рівня освітньої підготовки, вивчення державної мови.

Згідно частини четвертої, п`ятої статті 11 Закону №2232 військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Громадянам України, які мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту також Закон №2262) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; «…».

Відповідно до частини другої статті 17 Закону №2262 до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ» № 742 від 01.06.2002 поширено дію «Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1601 на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ».

Згідно з пунктом 3 «Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601 (далі по тексту також Порядок №1601), підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є один з таких документів:

- наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку;

- довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

- посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».

Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» передбачає, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до вислуги років на службі в органах внутрішніх справ в календарному обчисленні включається період навчання не у будь-яких цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, а лише період навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.02.2019 у справі №809/780/15, від 14.08.2019 у справі №805/2337/16-а, від 06.02.2020 у справі №820/4905/16, від 23.06.2022 у справі № 809/1566/17.

Підставою для відмови позивачу у наданні статусу ветерана ОВС відповідачем зазначено відсутність достатньої вислуги років.

Суд зауважує, що інформація про пільгову вислугу років, що зазначена в довідці №594 від 22 січня 2022 року, не може бути єдиною безумовною підставою для отримання статусу ветерана внутрішніх справ, без перевірки правильності обрахування такої вислуги відповідно до приписів законодавства.

Зазначене має важливе значення для отримання позивачем статусу ветерана органів внутрішніх справ, оскільки законодавцем встановлено застереження щодо зарахування до вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі. Навчання до вступу на службу в органи внутрішніх справ у вищому навчальному закладі не є єдиною та достатньою підставою для зарахування цього періоду до вислуги років (як календарної, так і пільгової), яка дає право на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Своєю чергою матеріали справи не містять доказів, якими міг би оперувати суд при визначенні з якого часу, де, та у який період позивач навчався. Тому і встановити, коли саме позивачу було присвоєне первинне офіцерське звання не є можливим.

Водночас суд зазначає, що відповідачем не ставиться під сумнів бездоганна служба позивача в органах внутрішніх справ та означена обставина не була покладена в основу оскаржуваної відмови у наданні йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Виконання позивачем положень пункту 3 Порядку №1601 в частині подання документів, які є підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» також не є спірним та не покладено в основу відмови відповідча у наданні йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях здійснює свою діяльність на підставі «Положення про регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, ІваноФранківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС)» на підставі Наказу Головного сервісного центру МВС №114 від 01.09.2023 року та є відокремленим підрозділом Головного сервісного центру МВС, утвореним на правах філії без статусу юридичної особи. Наказом МВС України від 29 серпня 2023 року № 716 «Про організаційно-штатні зміни в Головному сервісному центрі МВС» затверджено перелік змін в штатах МВС, відповідно до яких утворено регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС). Наказом Головного сервісного центру МВС від 06.09.2023 року № 121 «Про створення комісій» утворено комісії з проведення заходів, пов`язаних із припиненням діяльності регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Закарпатській області (філія ГСЦ МВС), регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС Івано-Франківській області (філія ГСЦ МВС), регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС у Львівській області (філія ГСЦ МВС). У вересні 2023 року, відповідного державного реєстратора, повідомлено про утворення комісії з припинення діяльності Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області, та подано документи, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру відповідних записів, та повідомлено про персональний склад комісії.

З метою забезпечення своєчасного та якісного обслуговування пенсіонерів системи органів внутрішніх справ безпосередньо за місцем їх проживання відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2024 р. №199 «Про організаційно- штатні зміни у МВС» в регіональному сервісному центрі МВС в Львівській, Івано- Франківській та Закарпатській областях утворено сектори з пенсійних питань з обслуговування.

До функцій Сектору належать:

1) прийом заяв та документів, їх опрацювання, перевірка правильності оформлення та направлення до уповноваженого структурного підрозділу МВС цих документів: для призначення (перерахунку) пенсії; для установлення статусу (ветеран органів внутрішніх справ) відповідно до законодавства, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ; для отримання довідок про право на пільги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»;

2) видача особам, яким надано відповідний статус, оформлених посвідчень «Ветеран органів внутрішніх справ», нагрудних знаків та довідок для отримання пільг;

3) оформлення довідок про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсій в установленому порядку, в межах повноважень;

4) з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення ГУМВС (УМВС) в областях, містах Києві та Севастополі - оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності колишнього працівника міліції, їх направлення до МВС та виплата ОГД в порядку, установленому законодавством України;

5) розгляд звернень, заяв та скарг з питань пенсійного та соціального забезпечення осіб звільнених з ОВС та членів їх сімей, а також іншої кореспонденції з питань, що належать до компетенції сектору.

При цьому, відповідачем не спростовується та обставина, що з 01.05.2024 функції щодо оформлення матеріалів для отримання посвідчень "Ветеран органів внутрішніх справ" покладені саме на нього для подальшого їх направлення до Відділу координації пенсійних питань МВС України.

Враховуючи викладене, суд висновує, що відповідач лише приймає документи та скеровує їх до координаційного центру, який своєю приймає рішення за результатами надання оцінки поданим документам та конкретним обставинам.

З огляду на викладене, твердження відповідача у оскаржуваній відмові про відсутність підстав для розгляду питання щодо надання позивачу статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» є необґрунтованими. Тому, таку слід скасувати, як протиправну.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року у справі №826/17220/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, шляхом зобов`язання повторно розглянути раніше надіслану заяву та скерувати документи до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для вирішення питання про надання ОСОБА_1 статусу «Ветерана органів внутрішніх справ» відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону №203/98-ВР, з урахуванням позиції висловленої судом у рішенні. Щодо вимог в частині визначення необхідного стажу, то суд відмовляє у їх задоволенні оскільки оцінка наявності чи відсутності стажу належить до компетенції відповідного органу, який приймає рішення, у даному випадку Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи викладене, на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) філія (інший відокремлений підрозділ) у скеруванні документів до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу «Ветерана органів внутрішніх справ» відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) філія (інший відокремлений підрозділ) () повторно розглянути заяву позивача від 25.07.2024 та скерувати документи до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України для вирішення питання про надання ОСОБА_1 статусу «Ветерана органів внутрішніх справ» відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», з урахуванням позиції висловленої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) філія (інший відокремлений підрозділ) () судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.