Справа № 440/3226/25
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 квітня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/3226/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши матеріали адміністративного позову Головного управління ДПС в Полтавській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду подана позовна заява Головного управління ДПС в Полтавській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій позивач просить:

1) визнати протиправною та скасувати вимогу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.01.2025 №1113, якою зобов`язано ГУ ДПС у Полтавській області сплатити витрати виконавчого провадження у сумі 247,18 грн та виконавчий збір у сумі 32000,00 грн.;

2) визнати протиправною постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2024 №76544442.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року визнано неповажними підстави, вказані Головним управлінням ДПС в Полтавській області у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву Головного управління ДПС в Полтавській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску. Роз`яснено позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Копія ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року надіслана судом до електронного кабінету позивача та судом отримано повідомлення про доставлення копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року до електронного кабінету позивача Головного управління ДПС в Полтавській області 18 березня 2025 року о 18:45.

Відповідно до приписів частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, днем вручення позивачу Головному управлінню ДПС в Полтавській області копії ухвали від 17 березня 2025 року про залишення позовної заяви без руху є 19 березня 2025 року.

26 березня 2025 року до суду надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 25 березня 2025 року, яка вмотивована тим, що 18.11.2024 позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження №76544442, на адресу органу державного виконання направив заяву про вжиття відповідних заходів у зв`язку з відкриттям Другим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 07.11.2024 апеляційного провадження по справі №440/14369/23 та поновлення ГУ ДПС у Полтавській області строку на апеляційне оскарження. Будь-яких дій про повернення заявнику ТОВ "Нафтогазтранс-2015" виконавчого документу органом виконавчої служби вчинено не було. Пояснює, що податковий орган очікував вчинення державним виконавцем дій після відкриття Другим апеляційним адміністративним судом апеляційного провадження по справі №440/14369/23, спрямованих на скасування незаконної постанови про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувачу, проте державний виконавець склав вимогу, якою вирішив стягнути з органу ДПС розмір мінімальних витрат та виконавчий збір. Вказує, що факт протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2024 № 76544442 виявлено позивачем після надходження вимоги від 23.01.2025 №1113, яка отримана 03.02.2025. Зазначає, що внаслідок цілеспрямованої кібератаки на державні реєстри України було тимчасово призупинено роботу Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в тому числі, роботу автоматизованої системи виконавчого провадження, що створило складнощі в доступі до АСВП та можливістю в повному обсязі ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження та виявити порушення. Зазначає, що отримавши вимогу від 23.01.2025 №1113, позивач звернувся до суду 13.02.2025 з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 17.02.2025 у справі №440/1927/25 позивачем направлено до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, однак ухвалою від 06.03.2025 позовну заяву повернуто позивачу. Після отримання вказаної ухвали ГУ ДПС в Полтавській області повторно звернулось до суду з позовом у цій справі.

Оцінюючи доводи заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 25.03.2025, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Предметом оскарження у позовній заяві є:

1) постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка С.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №76544442 від 14 листопада 2024 року;

2) вимога головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пецяк Людмили №1113 від 23 січня 2025 року.

Матеріалами справи підтверджено, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка С.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №76544442 від 14 листопада 2024 року надійшла до Головного управління ДПС у Полтавській області та зареєстрована Головним управлінням ДПС у Полтавській області 18 листопада 2024 року за вх. №31823/5/16-31.

Таким чином, позивач дізнався про порушення свого права постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка С.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №76544442 від 14 листопада 2024 року - 18 листопада 2024 року.

Вимога головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пецяк Людмили №1113 від 23 січня 2025 року надійшла до Головного управління ДПС у Полтавській області та зареєстрована Головним управлінням ДПС у Полтавській області 03 лютого 2025 року за вх. №2429/5/16-31.

Таким чином, позивач дізнався про порушення свого права вимогою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пецяк Людмили №1113 від 23 січня 2025 року - 03 лютого 2025 року.

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 12 березня 2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 990/102/22.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №640/12324/19 викладено правовий висновок про те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Закон пов`язує початок перебігу строку звернення до суду з датою, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення свого права чи законного інтересу, а не з датою, яку особа зазначає як таку, з якої вона усвідомила чи зрозуміла, що її права та інтереси порушуються, тому суд критично оцінює доводи позивача про те, що строк звернення до суду з даним позовом в частині вимоги про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2024 №76544442 розпочав перебіг після 03 лютого 2025 року, а не з дати отримання цієї постанови позивачем 18 листопада 2024 року.

Суд зазначає, що незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як слідує з матеріалів позову, у іншій справі №440/1927/25 Головне управління ДПС у Полтавській області дійсно зверталося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ТОВ "Нафтогазтранс-2015" про визнання протиправною та скасування постанови, у якій позивач просив: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2024 № 76544442 та вимогу від 23.01.2025 № 1113 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 247,18 грн та виконавчий збір у сумі 32000 грн.

Водночас, станом на час звернення позивача до суду в іншій адміністративній справі №440/1927/25, а саме станом на 13 лютого 2025 року, Головним управлінням ДПС у Полтавській області вже був пропущений десятиденний строк звернення до адміністративного суду, встановлений законом, з вимогою про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2024 №76544442, оскільки строк звернення до суду з цією вимогою розпочав свій перебіг 19 листопада 2024 року (з наступного дня після отримання цієї постанови) та відповідно закінчився 02 грудня 2024 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №440/1927/25 позовну заяву Головного управління ДПС у Полтавській області до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ТОВ "Нафтогазтранс-2015" про визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі №440/1927/25, що набрала законної сили, позовну заяву Головного управління ДПС у Полтавській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа ТОВ "Нафтогазтранс-2015" про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачеві саме на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 123 КАС України у зв`язку з неподанням до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Щодо посилання позивача на призупинення роботи Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в тому числі, роботи автоматизованої системи виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Загальновідомою є обставина, що 19 грудня 2024 року Україна зазнала кібератаки на державні реєстри.

На офіційному веб сайті Міністерства юстиції України міститься інформація про те, що з 20.01.2025 відновлено функціонування Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України після масштабної кібератаки з боку росії. Відтак, відновлено роботу таких реєстрів, зокрема, автоматизованої системи виконавчого провадження (https://minjust.gov.ua/news/ministry/vidnovleno-funktsionuvannya-edinih-ta-derjavnih-reestriv-ministerstva-yustitsii-ukraini).

Таким чином, доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження був тимчасово обмежений з 19 грудня 2024 року по 20 січня 2025 року, тоді як строк звернення до суду з даним позовом в частині вимоги про визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2024 №76544442 розпочав свій перебіг 19 листопада 2024 року та закінчився 02 грудня 2024 року, тобто ще до початку кібератаки на державні реєстри, а строк звернення до суду з позовом в частині вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.01.2025 №1113, якою зобов`язано ГУ ДПС у Полтавській області сплатити витрати виконавчого провадження у сумі 247,18 грн та виконавчий збір у сумі 32000,00 грн., - розпочав свій перебіг 04 лютого 2025 року, тобто вже після відновлення роботи реєстрів. А отже кібератака на державні реєстри, про яку вказує позивач, жодним чином не вплинула на можливість вчинення позивачем дій, спрямованих на подання до суду позовної заяви.

Суд враховує, що місцезнаходженням позивача Головного управління ДПС у Полтавській області є м. Полтава, тому позивач мав можливість реалізувати своє право на звернення до Полтавського окружного адміністративного суду, що також знаходиться у м. Полтаві, у встановлений законом строк, як шляхом подання позовної заяви безпосередньо через канцелярію суду, так і у спосіб направлення позовної заяви до суду по пошті чи через систему "Електронний суд", у якій Головне управління ДПС у Полтавській області зареєстроване.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 зазначила, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Таким чином, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області не наведено обставин, які були б об`єктивно непереборними, які б не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, та які б були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду протягом десятиденного строку, встановленого законом, та у період після його закінчення, тобто у період 19 листопада 2024 року до 12 березня 2025 року (щодо вимоги про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2024 ВП №76544442) та у період з 04 лютого 2025 року до 12 березня 2025 року (щодо вимоги про оскарження вимоги виконавця від 23.01.2025 №1113), а також не надано доказів на підтвердження таких обставин. Натомість, наведені позивачем у заяві обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, тому суд вважає за необхідне визнати неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 25 березня 2025 року.

Суд зазначає, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі Меньшакова проти України). У рішенні від 18.10.2005 у справі МШ Голуб проти України ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на те, що судом визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати неповажними підстави, вказані позивачем Головним управлінням ДПС в Полтавській області у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 25 березня 2025 року.

Позовну заяву Головного управління ДПС в Полтавській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачеві.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич