Справа № 280/506/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Справа № 280/506/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ» (69083, м.Запоріжжя, вул. Шевчука, 4а, )

до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Тадеуша, б. 1; )

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ» (далі позивач, ТОВ «ТД «БІМАРКЕТ») до Львівської митниці (далі відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900579/1 від 11.07.2024 року Львівської митниці;

- визнати протиправною та скасувати картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002188 від 11.07.2024 Львівської митниці.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивачем виконані усі умови, визначені Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МКУ) для забезпечення можливості перевірити та підтвердити заявлену ним митну вартість товару. Посилається на те, що виявлені митним органом розбіжності в поданих документах не відповідають фактичним обставинам, а твердження відповідача про наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, є безпідставними. Крім того, у запиті про надання додаткових документів відповідачем не вказано, які саме виявлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Позивач вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства України та такими, що підлягають скасуванню з вищезазначених підстав. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.01.2025 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою та поновлено такий строк; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МКУ. Декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості. Вважає, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема ч.2 ст. 53 МКУ, а спірне рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим. Просить в задоволенні позову відмовити.

17.02.2025 позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що, на його думку, даний відзив не спростував твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог.

Відповідач не скористався правом на подання заперечень на відповідь на відзив.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено такі обставини.

Між позивачем (Покупець) та компанією Avangarde VA", Польща (Продавець), укладено контракт №07/11 від 07.11.2022, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець сплатити і прийняти Товар, детальний опис якого буде наданий у відповідних специфікаціях до цього Контракту. Ціна за одиницю товару, умови оплати кожної партії товару та умови поставки кожної партії товару визначаються у відповідній Специфікації до цього Контрактру, яка є його невід`ємною частиною (а.с.64-65).

Відповідно до Специфікацій №2 від 25.12.2023 Продавець зобов`язується поставити, а Покупець сплатити та прийняти Товар походження Індії, врожай 2023, на умовах поставки CIF-Constanta, Румунія або CIF-Koper, Словенія (INCOTERMS 2010): Арахіс сирий в ядрах 50/60 сорту BOLD (код УКТЗЕД ), в кількості 42 МТ нетто, за ціною: 1475,00 дол.США/МТ Арахіс сирий в ядрах 40/50 сорту BOLD (код УКТЗЕД ), в кількості 21 МТ нетто, за ціною: 1520,00 дол.США/МТ. Загальна вартість товару за цією специфікацією: 93870,00 дол.США. Поставка Товару здійснюється в 40-футових морських контейнерах 21 мт нетто кожний. Упаковка: товар має бути упакований вакуумним способом у поліпропиленові (ПП) мішки по 25 кг нетто кожний. Платіж за товар, поставленний в рахунок цього контракту, має бути здійснений в USD, шляхом 100 % попередньої оплати на рахунок Продавця різними частинами до сплати всієї суми 93870,00 USD (дев`яносто три тисячі вісімсот сімдесят доларів США, 00 центів). Вантажовідправником Товару згідно з даною Специфікацією є: Jalaram Agriexports Limited С-407, 4th Floor, The Imperial Heights 150ft Ring Road, Opp. Big Bazzar, RAJKOT Rajkot Gujarat, 360005, India. Термін для відвантаження товару (завантаження на борт судна): не пізніше 01.04.2024 (а.с.88-89).

Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 20 від 18.03.2024 позивач сплатив на користь компанії Avangarde VA", (Польща) кошти в сумі 10 000,00 до.США з посиланням у призначенні платежу на контракт № 07/11 від 07.11.2022 та Специфікацію № 2 від 25.12.2023 (а.с.73).

Компанією Avangarde VA", (Польща), виставлено інвойс № JAL/2425/N0069 від 15.04.2024, в якому наявне посилання на контракт №07/11 від 07.11.2022 та специфікацію №2 від 25.12.2023 (а.с.34, 58).

Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 42 від 10.05.2024 позивач сплатив на користь компанії Avangarde VA", (Польща) кошти в сумі 40 000,00 до.США з посиланням у призначенні платежу на контракт № 07/11 від 07.11.2022 та Специфікацію № 2 від 25.12.2023 (а.с.78).

Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 45 від 21.05.2024 позивач сплатив на користь компанії Avangarde VA", (Польща) кошти в сумі 43 870,00 дол.США з посиланням у призначенні платежу на контракт № 07/11 від 07.11.2022 та Специфікацію № 2 від 25.12.2023 (а.с.74).

Для здійснення митного оформлення вказаного товару декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) №24UA99U3 від 11.07.2024, в якій заявлено до митного оформлення товар «Арахіс сирий в ядрах 50/60,сорту BOLD, упакований в поліпропиленові (ПП) мішки вагою по 25кг нетто, несмажений, очищений від шкарлупи, вкритий м`якою насіняною оболонкою, вага нетто 42000кг, урожай 2023 р, без ГМО, застосовується в харчовій промисловості, дата пакування -03/2024р., термін придатності -03/2025р.; арахіс сирий в ядрах 40/50,сорту BOLD ,упакований в поліпропиленові (ПП) мішки вагою по 25 кг нетто, несмажений, очищений від шкарлупи, вкритий м`якою насіняною оболонкою, вага нетто - 21000кг, урожай 2023 р.,дата пакування -03/2024р., термін придатності - 03/2025р. Без ГМО, застосовується в харчовій промисловості».

Митна вартість товару визначена за першим методом (за ціною контракту) 93870,00 дол.США, з урахуванням вартості витрат на надання послуг транспортно-експедиторського обслуговування та транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України 442979,88 грн.

Разом із митною декларацією декларантом надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): зовнішньоекономічний договір (контракт) контракт № 07/11 від 07.11.2022; специфікація № 2 від 25.12.2023; пакувальний лист від 15.04.2024; рахунок-фактура (інвойс) № JAL/2425/N0069 від 15.04.2024; коносамент №MEDUEFS7109983 від 23.04.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті № 20 від 18.03.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті № 42 від 10.05.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті № 45 від 21.05.2024; сертифікат про походження товару № 3 від 19.04.2024; сертифікат виробника б/н від 23.04.2024; сертифікат про відсутність ГМО від 23.04.2024; сертифікат здоров`я № ЕІА/RAJ/2024-25/VOL/00126 від 19.04.2024; сертифікат якості і ваги № QSS/GDM/AGR/20240657 від 23.04.2024; сертифікат якості від виробника від 23.04.2024; копія митної декларації країни відправлення (експортна декларація) SB1258 від 17.04.2024; фітосанітарний сертифікат PSC19KAN від 23.04.2024; страховий поліс № CERT/2002/321450072/00/000/110 від 25.04.2024; заявка №01/07 від 01.07.2024 до Договору надання послуг транспортно-експедиторського обслуговування № 2503/01/2024 від 25.03.2024; рахунок Yudin Investments LTD на оплату послуг транспортно-експедиторського обслуговування № 903408 від 08.07.2024; автотранспортна накладна CMR № 419 від 05.07.2024; автотранспортна накладна CMR №570 від 05.07.2024; автотранспортна накладна CMR № 873 від 05.07.2024; транзитна декларація (Т1) №24ROCT1900F13395L4 від 05.07.2024; транзитна декларація (Т1) №24ROCT1900J13396L7 від 05.07.2024; транзитна декларація (Т1) № 24ROCT1900N13397L0 від 08.07.2024; лист ТОВ «Торговий дім «Бімаркет» від 05.07.2024 про те, що страхування товару ТОВ «Торговий дім «Бімаркет» не проводилось.

11.07.2024 Митниця направила уповноваженій особі позивача повідомлення з вимогою надання додаткових документів такого змісту (а.с.46):

«Повідомлення від митниці декларанту

шановний декларант! Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».

Декларантом подано додаткові документи: прайс лист б/н від 25.12.2023; виписка з бухгалтерського балансу № 6 від 05.07.2024 р. по рахунку «Розрахунки за видами авансу (в іноземній валюті)» по субконто «Avangarde VA, Sp.z.о.о.» , Польща, станом на 05.07.2024, експертний висновок Запорізької Торгово-промислової палати №ОИ-2401 від 11.07.2024, відповідно до якого, з урахуванням кон`юнктури ринку, умов Контракту №07/11 від 07.11.2022 та Специфікації № 2 від 25.12.2023, Інвойсу № JAL/2425/N0069 від 15.04.2024, характеристик товару і країни походження, Індія, вищевказані контрактні ціни на товар арахіс сорту BOLD в асортименті, країни походження Індія, на умовах поставки CIF Constanta, Romania відповідають рівню цін постачальників подібної (аналогічної) продукції з країни походження за період з 01.04.2024 по 11.07.2024. Зазначено про відсутність інших документів (а.с.46-47).

За результатами розгляду додатково поданих документів, Митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900579/1 від 11.07.2024 (а.с.82), відповідно до якого зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів встановлено:

- у наданому до митного оформлення інвойсі на оплату транспортно-експедиційних послуг за № 903408 від 08.07.2024 граничним терміном оплати зазначено 08.07.2024. Будь-які платіжні документи, що підтверджують оплату послуг по вищевказаному інвойсі до митного оформлення не надано;

- у коносаменті № MEDUFS109983 від 23.04.2024 зазначено фрахт з передоплатою (Freigh prepaid), однак жодних банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати до митного оформлення не надано.

Зазначено, що у сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Отже, відомості щодо числових значень складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МКУ. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100190/2024/59692 від 30.06.2024, рівень митної вартості становить 2,01 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Крім того, Митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002188 від 11.07.2024 (а.с.60-62).

Товар випущено у вільний обіг 11.07.2024 на підставі ст. 55 МКУ за МД №24UA03U0 (а.с.69-72)

Позивачем подано до митного органу заву від 27.09.2024 №27/09 про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900579/1 від 11.07.2024, до якої додатково подано акт виконаних робіт від 08.07.2024 до Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 25.03.2024 №2503/01/2024 та платіжні документи щодо оплати транспортно-експедиційних послуг (а.с.66-68).

За результатами розгляду вказаної заяви Митниця листом від 03.10.2024 №7.4-2/15-02/13/27018 повідомила про виявлення недоліків в додатково поданих документах та залишила без змін спірне рішення (а.с.44-45).

Вважаючи протиправними рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

За правилами ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 02.07.2019 (справа №804/1416/16), від 30.07.2018 (справа №804/16582/14), від 05.06.2018 (справа №804/475/16), від 02.06.2022 (справа № 460/2674/20) тощо.

Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи, за результатами розгляду поданих позивачем документів Митниця направляла декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів, водночас вказане повідомлення не містило жодної інформації про виявлені розбіжності у поданих документах, у тому числі, що стосуються складових митної вартості.

Отже, додаткові документи витребувані Митницею безпідставно.

Крім того, суд вважає, що вказані митним органом в оскаржуваному рішенні розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Так, вказані Митницею розбіжності стосувались ненадання до митного оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують оплату транспортно-експедиційних послуг та фрахту.

Судом встановлено, що витрати на транспортування були включені позивачем до складу митної вартості, і на підтвердження таких сум позивач надав до митного оформлення Договір надання послуг транспортно-експедиторського обслуговування № 2503/01/2024 від 25.03.2024, укладений між ТОВ «ТД «БІМАРКЕТ» та Yudin Investments S.R.L., Yudin Investments LTD; заявку №01/07 від 01.07.2024 до Договору надання послуг транспортно-експедиторського обслуговування № 2503/01/2024 від 25.03.2024 (APPLICATION №01/07 for Contract No.2503/01/2024 forwarding services agreement from March 25,2024); Рахунок Yudin Investments LTD на послуги транспортно-експедиторського обслуговування (інвойс) №903408 від 08.07.2024, який містив перелік послуг та їх вартість на загальну суму 11250,00 Євро.

У наданих позивачем документах достатньою мірою розкрито вартісний показник отриманих послуг з транспортування товару, тоді як відповідач під час проведення консультацій не зазначав про недостатність поданих декларантом документів на підтвердження таких витрат. Водночас, Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому подані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 10.11.2020 у справі №280/1853/19.

Крім того, вже після винесення спірного рішення позивачем додатково надавались митному органу банківські платіжні документи про оплату послуг транспортно-експедиторського обслуговування (платіжна інструкція № 32 від 18.07.2024 та платіжна інструкція № 33 від 23.07.2024), зміст яких дозволяє дійти висновку, що на момент митного оформлення товару такі послуги не ще були оплачені.

Отже, посилання відповідача на ненадання до митного оформлення платіжних документів, що підтверджують оплату послуг транспортно-експедиторського обслуговування, є необґрунтованими.

Також слід зазначити, що поставку товару було здійснено на умовах CIF- Constanta, Румунія (Інкотермс 2010). Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF (англ. Cost, Insurance and Freight (… named port of destination), або Вартість, страхування і фрахт (… назва порту призначення) передбачає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. За умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати і ушкодження товару під час перевезення.

Отже умови поставки CIF передбачають включення у ціну товару вартості доставки, фрахту та транспортних витрат, а відтак окремих витрат, понесених позивачем на транспортування товару до митного кодону України у випадках доставки товарів на умовах поставки CIF, зокрема, витрат на оплату послуг фрахту, не було, а тому зауваження Митниці щодо ненадання банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати фрахту, є безпідставними.

Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.11.2021 у справі № 817/1797/16.

Також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки причини відмови, викладені в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів, така картка також має протиправний характер та підлягає скасуванню.

У постанові від 23.07.2021 у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив, що оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, то вимога про визнання її протиправною правомірно визнана судами обґрунтованою.

Відтак, необґрунтованими є посилання відповідача на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не є індивідуальним актом і не порушує прав позивача.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900579/1 від 11.07.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/002188 від 11.07.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4844,80 грн, які у зв`язку із задоволенням позову підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо вимоги про відшкодування витрат в розмірі 5185,00 грн на підготовку Запорізькою торгово-промисловою палатою експертного висновку №ОИ-2412 від 11.07.2024, суд зазначає таке.

За змістом пункту 3 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім іншого, пов`язані із проведенням експертиз.

Відповідно до статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Частиною 1 статті 106 КАС України регламентовано, що експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.

Відповідно до частини 5 статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У постанові від 22.11.2023 у справі №712/4126/22 Велика Палата Верховного Суду сформувала такий правовий висновок: (1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; (2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; (3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; (4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Експертний висновок №ОИ-2412 від 11.07.2024 Запорізької торгово-промислової палати був замовлений позивачем для цілей підтвердження заявленої митної вартості товару та подавався під час здійснення його митного оформлення товару, тобто до прийняття спірного рішення та картки відмови, відтак, можна констатувати, що підготовка такого експертного висновку не пов`язана з розглядом даної справи, а тому, відповідні витрати заявлено безпідставно.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900579/1 від 11.07.2024 Львівської митниці.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002188 від 11.07.2024 Львівської митниці.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ» за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ», місцезнаходження: 69083, м.Запоріжжя, вул. Шевчука, 4а; .

Відповідач Львівська митниця, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка Тадеуша, б. 1; .

Повне судове рішення складено 01.04.2025.

Суддя М.О. Семененко