Справа № 300/365/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" березня 2025 р. справа № 300/365/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник за довіреністю Захаріїв Богдан Дмитрович, до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі довідок та зобов`язання видати довідки про заробітну плату державного службовця, -
Андрієвська Ольга Богданівна (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник за довіреністю Захаріїв Богдан Дмитрович (надалі по тексту також - представник позивача, Захаріїв Б.Д.), звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління Казначейства, ГУ ДКС України у Тернопільській області), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу довідки (довідок) про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- зобов`язати відповідача видати позивачу довідку (довідки) про заробітну плату працюючого державного службовця, за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Дана позовна заява до суду надійшла через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 30.08.2024" та підписана електронно-цифровим підписом представника Захаріїва Богдана Дмитровича, який діє на підставі довіреності від 19.01.2025.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправна, на переконання позивача, відмова Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області в підготовці та видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає державної служби.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV) на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області із заявою від 01.07.2024 про надання останній, для подання до органів пенсійного забезпечення, довідки (довідок) про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (включаючи надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи, премії, тощо). Втім, відповідачем вказаної довідки (довідок) про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області не надано.
Як стверджує позивач, відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (надалі по тексту також - Закон №3723-XII) (у редакції, чинній до 01.05.2016) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. У подальшому з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі по тексту також - Закон №889-VІІІ). Статтею 90 Закону №889- VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій.
У зв`язку з набранням чинності Законом №889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-VIII окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Згідно з пунктом 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. В силу вимог пункту 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За доводами позивача, зі змісту пунктів 5, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 за №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (надалі по тексту також Постанова №622) форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником. Оскільки відповідач є правонаступником Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, то останній, на переконання ОСОБА_1 , зобов`язаний видати їй довідку (довідки) про заробітну плату працюючого державного службовця, за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Від представника позивача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему надійшла заява із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 21.01.2025" разом з документом про сплату судового збору, реєстрацію якої проведено судом 22.01.2025 за вх.№1605/25 (а.с.13-15).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.16).
На виконання вимог ухвали суду від 24.01.2025, ОСОБА_2 через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему скерував до суду заяву із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 28.01.2025", яку зареєстровано судом 28.01.2025 за вх.№2189/25 (а.с.18-23).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 03.02.2025 відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін докази, необхідні для розгляду справи (а.с.24-25).
Представник позивача Захаріїв Б.Д. направив до суду через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему заяву із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 22.02.2025" з долученням копії трудової книжки, реєстраційні дії щодо вказаної заяви та долучених до неї документів здійснено судом 24.02.2025 за вх.№4493/25 (а.с.27-43).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Так, від Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему надійшов відзив із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 11.03.2025", реєстрацію якого проведено судом 12.03.2025 за №6062/25 (а.с.44-51). Відповідач не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, вказує на їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на наступне.
Наказом Державного казначейства України від 05.05.2011 за №116 "Щодо ліквідації територіальних органів Державного казначейства України" Головне управління Державного казначейства України у Тернопільській області ліквідоване. Відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 за №1085 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" та постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 за №651 "Про утворення територіальних органів Державної казначейської служби" утворено Головне управління, яке є правонаступником прав та обов`язків Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області відповідно до пункту 2 цієї Постанови.
Як зазначив відповідач, на електронну адресу Головного управління Казначейства надходила заява ОСОБА_1 від 01.07.2024, щодо видачі довідки про заробітну плату працівників державної служби за посадою заступник начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області. Листом від 12.07.2024 №11-06-06/4909 відповідачем надано відповідь на заяву, яким повідомлено про відсутність порядку, згідно якого можна надати довідку про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою після здійснення кваліфікації посад. Також було зазначено, що у разі врегулювання даного питання, довідка буде надана у разі повторного звернення.
За доводами ГУ ДКС України в Тернопільській області відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 823 від 12.07.2024 "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" (надалі по тексту також Постанова №823), яка набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2024 року, до Порядку №622 внесено зміни, пунктом 4-2 якого передбачено, що для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 року за № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 року за № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 року з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року, а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Згідно пункту 5 Постанови №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. Відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України від 09.11.2023 за №3460-IX "Про державний бюджет України на 2024 рік" у 2024 році оплата праці державних службовців здійснювалась на основі класифікації посад. На час надання відповіді на заяву ОСОБА_1 про видачу довідки, питання щодо врахування складових заробітної плати за посадою державної служби (або прирівняної до неї у разі відсутності в державному органі відповідних посад державної служби) державного органу, що здійснив класифікацію посад державної служби не було врегульовано, положення нормативно-правових актів, якими затверджувалась форма такої довідки та визначався порядок її заповнення, втратили чинність, а іншого нормативного-правового акта, який би регламентував підстави, форму, зміст, механізм та суб`єкта видачі відповідної довідки не було. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, письмові пояснення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 від 08.09.1972 (а.с.29-42), остання, у період з 01.12.2008 по 10.08.2009 працювала на посаді заступника начальника відділу організації виконання державного бюджету за доходами управління бюджетних надходжень за конкурсом за строковим договором в Головному управлінні Держказначейства України у Тернопільській області.
Позивач 01.07.2024 звернулась до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області із заявою, у якій просила надати довідку (довідки) про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (включаючи надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи, премії, тощо) за формою довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (а.с.6).
Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 01.07.2024, листом від 12.07.2024 за №11-06-06/4909 інформувало про те, що питання щодо врахування складових заробітної плати за посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності в державному органі відповідних посад державної служби) державного органу, що здійснив класифікацію посад державної служби не врегульовано. Повідомило про відсутність порядку, згідно якого Головне управління Казначейства може надати довідку про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою після здійснення класифікації посад. У разі врегулювання даного питання, ОСОБА_1 може звернутись до ГУ ДКС України у Тернопільській області за отриманням довідки (а.с.49).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу довідки (довідок) про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом по суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких аргументів, мотивів та норм права.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (надалі по тексту також Закон №889-VІІІ).
За змістом пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ (надалі по тексту також Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 11, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Верховний Суд в постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Так, частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що право на пенсію державного службовця за віком мають особи, зокрема: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку; мають передбачений законодавством страховий стаж; мають необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 за №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (надалі по тексту також Порядок №622).
Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII "Про державну службу":
мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;
займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України (пункт 2 Порядку №622).
Пунктом 4 Порядку №622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року.
Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 12.07.2024 за №823 (надалі по тексту також Постанова №823) внесено зміни до Порядку №622, зокрема, пунктом 3 визначено, що така постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2024 року.
Як визначено пунктом 42 Порядку №622, у редакції Постанови №823, для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 року за № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 року за № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 року з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року, а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;
розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;
розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Так, згідно пункту 5 Порядку №622 у оновленій редакції, довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року за №889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII "Про державну службу" та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених судом вище по тексу судового рішення, Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 01.07.2024, листом від 12.07.2024 за №11-06-06/4909 інформувало про те, що питання щодо врахування складових заробітної плати за посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності в державному органі відповідних посад державної служби) державного органу, що здійснив класифікацію посад державної служби не врегульовано. Повідомило про відсутність порядку, згідно якого Головне управління Казначейства може надати довідку про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою після здійснення класифікації посад.
Як неодноразово зазначалось судом по тексту судового рішення, постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 12.07.2024 за №823 внесено зміни до Порядку №622, зокрема, пунктом 3 визначено, що така постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2024 року.
Головним управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області сформовано лист за №11-06-06/4909 у відповідь на заяву ОСОБА_1 саме 12.07.2024, тобто в день прийняття постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 12.07.2024 за №823, якою внесено зміни до Порядку №622.
Пунктом 3 цієї Постанови визначено, що така постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2024 року.
"Офіційний вісник України" український інформаційний бюлетень, офіційне друковане видання, що засноване та видається Міністерством юстиції України та державним підприємством "Українська правова інформація" Міністерства юстиції відповідно до Указу Президента України від 13 грудня 1996 року №1207 "Про опублікування актів законодавства в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України", у якому публікуються державною мовою всі поточні нормативно-правові акти, що надійшли до Мін`юсту та включені до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.
"Офіційний вісник України" видається Міністерством юстиції України відповідно до Указу Президента України від 13 грудня 1996 року за № 1207/96 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади".
У "Офіційному віснику України", серед іншого, відповідно до статті 53 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" публікуються усі постанови Кабінету Міністрів України.
Таким чином Постанова Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 12.07.2024 за №823 набрала законної сили 12.07.2024 (у день її офіційного опублікування у електронному виданні "Офіційний вісник України") та застосовується з 01.01.2024.
Отже, доводи Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області в частині того, що питання щодо врахування складових заробітної плати за посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності в державному органі відповідних посад державної служби) державного органу, що здійснив класифікацію посад державної служби не врегульовано, а також про відсутність порядку згідно якого Головне управління Казначейства може надати довідку про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою після здійснення класифікації посад є необґрунтованими та безпідставними.
Слід вказати, що пунктом 6 Порядку №622 із внесеними змінами передбачено наступне: у разі ліквідації державного органу довідки видаються органом, який є правонаступником, а в разі його відсутності - у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із НАДС.
У разі перейменування посад, зокрема відсутності відповідних посад державної служби у штатних розписах на дату звернення особи за призначенням пенсії державного службовця, прирівняння (встановлення відповідності) посад державної служби після 1 січня 2024 року здійснюється на основі визначеного державним органом класифікаційного коду, зазначеного в штатному розписі на дату звільнення особи.
За посадами державної служби, які не визначені класифікаційним кодом на дату звільнення особи, прирівняння (встановлення відповідності) посади працюючих державних службовців не здійснюється. Довідки видаються державним органом відповідно до умов, що діяли до 1 січня 2024 року з урахуванням пункту 4 цього Порядку.
Отже, враховуючи приписи пунктів 42, 5 та 6 Порядку №622 у редакції Постанови №823, застосовної з 01.01.2024, а також обставину оформлення відмови ГУ ДКС України в Тернопільській області листом від 12.07.2024 за №11-06-06/4909, застосуванню підлягає чинна на момент виникнення спірних правовідносин редакція Порядку №622.
Як свідчать записи трудової книжки позивача від 08.09.1972, останнім місцем роботи ОСОБА_1 станом на дату звільнення 10.08.2009 було Головне управління Держказначейства України у Тернопільській області (а.с.42).
Вказана обставина не заперечується відповідачем, така інформація додатково підтверджується відомостями з листа від 12.07.2024 за №11-06-06/4909, а саме наказом Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області від 10.08.2009 за №74-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади заступника начальника відділу організації виконання державного бюджету за доходами управління бюджетних надходжень Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, а також у листі від 12.07.2024 за №11-06-06/4909 зазначив про те, що Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області є правонаступником прав та обов`язків Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області.
Наказом Державного казначейства України від 05 травня 2011 року за №116 "Щодо ліквідації територіальних органів Державного казначейства України" Головне управління Державного казначейства України у Тернопільській області ліквідоване.
Відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 за №1085 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» та постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 за №651 "Про утворення територіальних органів Державної казначейської служби" утворено Головне управління, яке є правонаступником прав та обов`язків Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області відповідно до пункту 2 цієї Постанови.
У спірному випадку, зважаючи на обставини працевлаштування позивача станом на дату звільнення в Головному управлінні Державного казначейства України у Тернопільській області, яке є яке є правонаступником прав та обов`язків Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, то у відповідача виник обов`язок з видачі ОСОБА_1 довідок про заробітну плату державного службовця.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).
У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу довідки (довідок) про заробітну плату працюючого державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- зобов`язати відповідача видати позивачу довідку (довідки) про заробітну плату працюючого державного службовця, за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).
В матеріалах адміністративної справи, зокрема у додатках до відзиву на позовну заяву, міститься лист Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області від 12.07.2024 за №11-06-06/4909, який, за своєю правовою природою є рішенням відповідача про відмову у видачі ОСОБА_1 довідок про заробітну плату.
Як зазначено судом вище по тексту судового рішення, аргументи та доводи відповідача, викладені в листі від 12.07.2024 за №11-06-06/4909 є безпідставними, а тому, як наслідок слід визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, оформлені листом від 12.07.2024 за №11-06-06/4909 щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про заробітну плату державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області.
Окремо суд звертає увагу на те, що пунктом 42 Порядку №622, у редакції Постанови №823 визначено, що для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 року за № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 року за № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 року з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року, а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;
розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;
розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Так, згідно пункту 5 Порядку №622 у оновленій редакції, довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року за №889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII "Про державну службу".
Згідно пункту 6 Порядку №622 за посадами державної служби, які не визначені класифікаційним кодом на дату звільнення особи, прирівняння (встановлення відповідності) посади працюючих державних службовців не здійснюється. Довідки видаються державним органом відповідно до умов, що діяли до 1 січня 2024 р. з урахуванням пункту 4 цього Порядку.
Додатком 4 до Порядку №622 встановлена форма довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)
Додатком 5 до Порядку №622 встановлена форма довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд).
Отже за змістом вказаних приписів, довідки для призначення пенсії державного службовця, форми яких передбачені додатками №1-6 до Порядку №622, видаються в залежності від того, чи проведено класифікацію посад державних службовців, чи працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано тощо.
Враховуючи те, що відповідач відмовив у видачі довідки без обґрунтування на покликання приписів норм Порядку №622 матеріали адміністративної справи позбавлені відомостей про проведення/непроведення класифікації посади державного службовця, а також відсутності інформації про періоди перебування ОСОБА_1 на посадах державної служби більше чи менше 20 років, а надання оцінки вказаних обставин належить до дискреційних повноважень Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області при вирішенні питання про надання чи не надання спірних довідок, то слід зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 01.07.2024 про видачу довідки про складові заробітної плати для державного службовця, з урахуванням висновків суду, які викладені в мотивувальній частині даного рішення.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача видати позивачу довідку (довідки) про заробітну плату працюючого державного службовця, за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).
У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, оформлені листом від 12.07.2024 за №11-06-06/4909, щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про заробітну плату державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області;
- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2024 про видачу довідок про заробітну плату державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення.
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, яке вчинило дії щодо відмови у видачі довідок про заробітну плату державного службовця, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 484,48 гривень, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, оформлені листом від 12.07.2024 за №11-06-06/4909, щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про заробітну плату державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2024 про видачу довідок про заробітну плату державного службовця за посадою заступника начальника відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (ідентифікаційний код юридичної особи 37977599) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 484,48 гривень (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача Захаріїв Богдан Дмитрович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , довіреність від 19.01.2025 сформована засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 19.01.2025"), вул. Ковальська, 9, м. Івано-Франківськ, 76019;

відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (ідентифікаційний код юридичної особи, ), бульвар Тараса Шевченка, буд.39, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46025.

Суддя Чуприна О.В.