Справа № 604/1554/24
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/1554/24
Провадження № 2-а/604/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Малиш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Щербатюк О.Д. звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №51257 від 18 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову №51257 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210 КУпАП та накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 , не уточнив в період з дати набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» свої персональні дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, під час дії особливого періоду, чим порушив п.1 ч.10. ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.ч1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів») затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року,

Представник позивача зазначає, що вказана постанова є незаконною та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства з наступних підстав.

Так, відповідно до примітки у ст.210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отриманий держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно- комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема, місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Таким чином, аналізуючи вищевказані норми Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку не оновив позивач, відповідач мав отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Однак, в оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено, які дані не оновлені позивачем, що не міг відповідач отримати, виконуючи покладені на нього функцій.

Позивач наполягає, що з огляду на положення зазначені у примітці до ст.210 КУпАП відповідач не повинен був накладати на нього адміністративне стягнення, оскільки мав отримати ці дані як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Також вказує, що у постанові не вказано на підставі яких саме доказів ТВО начальника прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає її незаконною. Вважає, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року було прийнято справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушеннядо розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду судовому засіданні з викликом сторін.

13 січня 2025 року до суду надійшов письмовий відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позову та вважає, що зазначений позов є безпідставним, а викладені в ньому доводи підлягають відхиленню з наступних підстав.

Згідно вимог Закону України Про військовий обов`язок та військову службу» (надалі Закон України №2232-ХІІ), «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Однак позивач не скористався жодним способом оновлення даних, які встановлені законом, протягом 60 днів, свої дані не оновив чим порушив правила військового обліку і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Також з приводу посилання позивача на примітку до статті 210 КУпАП, представник відповідача зазначив, що положення примітки не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк і могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів. Тому вважає, що держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається саме на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Тому відповідач вважає, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.210 КУпАП, а накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. є правомірним. А тому, жодних правових підстав для визнання оскаржуваної постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, протиправною та скасування її немає, свободи та інтереси позивача по даному адміністративному позову відповідачем порушено не було.

У зв`язку із наведеним представник відповідача просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

29 січня 2025 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що вважає оскаржувану постанову незаконною, також з причини того, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення (копія якого надана також відповідачем) складеного стосовно позивача, ОСОБА_2 був повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього відбудеться о 09:00 годині 20 листопада 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак постанова була винесена 18 листопада 2024 року, без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, чим порушено право позивача на захист, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Представник наголошує, що дана постанова складена без участі позивача. ОСОБА_1 жодним чином не був повідомлений про наявність складених щодо нього адміністративних матеріалів та про притягнення його до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного представник зазначив, що відповідачем при винесенні постанови порушено вимоги ст.129 Конституції України та ст.268 КУпАП щодо права позивача ознайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача - адвокат Щербатюк О.Д. у поданих до суду додаткових поясненнях просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві просив проводити судовий розгляд без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.4 ст.229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, встановив наступне.

18 травня 2024 року набули чинності зміни до Закону України №2232-ХІІ, а саме: військовозобов`язані, призовники і резервісти у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стан зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженого Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Строк 60 днів визначається відповідно до Закону України № 2232-ХІІ як з 19 травня 2024 року по 17 липня 2024 року. Перелік персональних даних міститься у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Законодавець зазначив, що персональні дані громадяни можуть уточнити свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Під час перебування ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_2 15 листопада 2024 року було встановлено, що він не уточнив свої персональні дані у встановлений законом строк.

15 листопада 2024 року інспектором відділення обліку мобілізаційної роботи п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , працівником ЗСУ ОСОБА_3 було складено протокол за № 11813 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП. Об`єктивна сторона правопорушення порушення правил військового обліку, а саме не уточнення протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, своїх персональних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Уповноважена особа, складаючи протокол вказала, що позивач порушив вимоги: п.1 ч.10. ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.ч1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів») затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року.

Згідно даного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 9 годині 00 хв. 20 листопада 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вищевказаного протоколу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 18 листопада 2024 року було розглянуто відповідну справу про адміністративне правопорушення. За висновками розгляду справи, т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №51257 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до вказаної постанови, т.в.о. начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковник ОСОБА_4 . встановив, що ОСОБА_5 порушив вимоги, п.1 ч.10. ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.ч1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, таким чином ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, для реалізації даного конституційного принципу, у відповідності до ст.ст.7, 245 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, вказані норми Закону не були дотримані посадовими особами відповідача під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Позивача було повідомлено, про те що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 20 листопада 2024 року о 09:00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить відповідне повідомлення в протоколі про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2024 року, однак з матеріалів наданих суду, вбачається, що вказана справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була розглянута 18 листопада 2024 року. Зокрема, за результатами розгляду вказаного протоколу тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 , було винесено постанову №51257 від 18 листопада 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст.210 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн. Вказану постанову згідно відмітки в ній ОСОБА_1 було вручено 26 листопада 2024 року.

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тобто, з аналізу зазначених норм вбачається, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а, від 31 березня 2021 року у справі №676/752/17 та від 25 лютого 2022 року у справі №465/5145/16-а.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст.268 КУпАП.

Зокрема, суд вважає за необхідне зазначити, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Однак в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього 18 листопада 2024 року.

Оскільки позивача було повідомлено що розгляд справи відбудеться 20 листопада 2024 року о 09:00 годині, суд вважає, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП було проведено за його відсутності, що не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило позивача можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 3 ст.210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

У вказаній статті є примітка, згідно якої положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В п.1 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушення якого ставиться у вину позивачу, зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порушення якої інкриміновано ОСОБА_1 , встановлено, що громадяни зобов`язані:

-з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

-надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

-проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Згідно положень ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порушення якої інкриміновано ОСОБА_1 , встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

-військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

-резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

-військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

-військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

-особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Які саме із зазначених абзаців вказаних частин Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порушено позивачем в протоколі та постанові по справі про адміністративне правопорушення - не зазначено.

Тобто, як вбачається із змісту постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він як військовозобов`язаний своєчасно не оновив дані.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, тобто за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Сама ж диспозиція ч.1 ст.210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

Військовий обов`язок, окрім іншого, включає дотримання правил військового обліку.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила військового обліку).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п.10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), однак вказаної норми законодавства взагалі не існує оскільки Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, який (додаток) має назву ПРАВИЛА військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів налічує всього 4 пункти, тому порушення п.10 зазначеного порядку не може бути інкриміновано ОСОБА_1 .

Окрім цього, 19 травня 2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Крім того вказаним вище законом текст статті 210 КУпАП було доповнено наступним: Примітка. Положення статей 210,210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами), яких є державні реєстри.

Однак т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано положення примітки до ст.210 КУпАП, до неї (постанови) не додано жодних доказів відсутності, можливості отримання Держателем військовозобов`язаних та резервістів персональних даних військовозобов`язаного, шляхом електронної інформаційної взаємодії комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

За ч.3 ст.286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова вже із цих підстав підлягає скасуванню через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення, встановлений ст.279 КУпАП, передбачає обов`язок органу чи посадової особи, яка здійснює розгляд справи, дослідити наявні у справі докази.

Відповідно до ст.245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Однак, відповідач не надав суду доказів того, що позивач був присутній при складанні відносно нього протоколу і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, будь-яких доказів того, що позивача належним чином було повідомлено про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, який (розгляд) відбувся 18 листопада 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріали справи не містять і таких доказів відповідачем суду не надано, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Тому суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відтак всупереч ст.77 КАС України відповідачем не спростовано доводів позивача про незаконність постанови, винесеної за його відсутності, у зв`язку із неповідомленням про дату, час та місце розгляду справи, без роз`яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, та надання можливості надати пояснення по суті справи.

Тобто відповідач, без належного повідомлення позивача, передчасно, без належних правових підстав, розпочав процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого постанова, яка оскаржена позивачем, винесена з порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та за відсутності будь-яких доказів вини особи.

При цьому, судом не встановлено інших порушень, на які посилається представник позивача, як на підставу протиправності проведеної процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд повторно наголошує на те, що відповідно до примітки до ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

У ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З наданих відповідачем копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

З приводу посилання представника відповідача про те, що держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається саме на військовозобов`язаного, суд трактує як вказівку на відсутність у держателя Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів обов`язку перевірки шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Однак з даного приводу суд зазначає, що положення примітки до ст.210 КУпАП сформулбоваі таким чином, що саме наявність можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи звільняє особу військовозобов`язаного, призовника чи резервіста від адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП. Відповідачем у даній справі не доведено відсутність можливості отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи чи відсутність таких даних у інших інформаційно-комунікаційних системах, реєстрах (у тому числі публічних), базах (банках) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, при винесенні спірної постанови №51257 від 18 листопада 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_6 , неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, при розгляді справи були порушені права позивача, передбачені ст.286КУпАП, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, чим порушено норми процесуального права, які є підставою для скасування постанови.

Водночас, підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як просить представник позивача, суд не знаходить, оскільки вирішення цього питання є передчасним, та вважає, що виявлені судом порушення можуть бути усунені під час нового розгляду справи відповідачем, у зв`язку з чим справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1КУпАП стосовно ОСОБА_1 необхідно направити на новий розгляд до уповноваженої посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору, у розмірі 484,48 грн, сплата яких підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №MTP5-8196-T845-X667 від 28 листопада 2024 року, а тому відповідно до ч.1 ст.139 КАС України вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову №51257 від 18 листопада 2024 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП - надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Підволочиського районного

суду Тернопільської області Сташків Н.Б.