Справа № 140/4956/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4956/24 пров. № А/857/26065/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.09.2024р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт (суддя суду І інстанції: Смокович В.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 20.09.2024р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Фізична особа-підприємець /ФОП/ ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській обл. Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) № ПШ 003342 від 26.02.2024р. про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України № 2344-III від 05.04.2001р. «Про автомобільний транспорт»; стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.1-4).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання (у письмовому провадженні) (а.с.20 і на звороті).

Згідно ухвали суду від 29.07.2024р. замінено первісного відповідача Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській обл. Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на належного відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (а.с.56-57).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.09.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) № ПШ 003342 від 26.02.2024р. про застосування адміністративно-господарського штрафу; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.90-94).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.97-103).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами проведеної рейдової перевірки виявлено 17.01.2024р. здійснення автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 пасажирських перевезень на обладнаному аналоговим тахографом (перевіреним і адаптованим) транспортному засобі; на час проведення перевірки відсутні записи роботи тахографа за попередні дні, а також бланк підтвердження діяльності водія.

При цьому, в силу вимог діючого законодавства режим роботи та відпочинку водія за відсутності рейсів підтверджується бланками підтвердження встановленої форми, що заповнюються перед рейсом, підписуються перевізником та водієм, а також надаються під час проведення перевірок на дорозі.

Представлені позивачем під судового розгляду документи є суперечливими, не підтверджують здійснення водієм ОСОБА_2 17.01.2024р. вперше перевезень, під час перевірки останній не надав цивільно-правового договору від 17.01.2024р.

За таких обставин розгляд справи проведений судом першої інстанції формально.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) подав додаткові пояснення по справі, в яких обґрунтував свою позицію додатковими мотивами із покликанням на судову практику (а.с.125-127).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як слідує із змісту заявленого позову, ФОП ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що водій належного йому автомобіля, який виконував 17.01.2024р. внутрішні пасажирські перевезення, надав під час рейдової перевірки всі необхідні документи. Водночас, відсутність роздруківки даних роботи водія за 15.01.2024р. та 16.01.2024р. зумовлена відсутністю роботи водія в цей проміжок часу, що підтверджується Бланком підтвердження діяльності від 17.01.2024р. та поясненнями водія.

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час перевірки належного позивачу транспортного засобу водій надав бланк підтвердження діяльності, із якого вбачається, що з 00:00 до 08:00 год. 17.01.2024р. водій не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів, що підтвердив підписуючи акт перевірки.

Також між позивачем та водієм ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір від 17.01.2024р., предметом якого є здійснення трьох пасажирських перевезень за маршрутом: Луцьк - Київ, Київ-Луцьк.

Із наданого представником відповідача відеозапису слідує, що водій ОСОБА_2 під час здійснення процедури державного контролю надав інспектору цивільно-правовий договорів від 17.01.2023р., однак такий не був взяти до уваги.

Також суд критично оцінив твердження відповідача про те, що працевлаштування/початок роботи за цивільно-правовим договором водія не позбавляє перевізника обов`язку заповнити та надати водію бланк підтвердження діяльності саме за 28 попередніх днів, а не з моменту прийняття на роботу, адже Положенням № 340 передбачено лише зберігання такого бланку підтвердження протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення, а не його виготовлення саме за 28 попередніх днів, до моменту прийняття водія на роботу.

Покликання відповідача на неточності акту здавання-приймання робіт від 17.01.2024р. та цивільно-правового договору від 17.01.2024р. відхилені судом, оскільки будь-якого відношення до встановленого порушення не мають.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку про те, що вказані доводи відповідача самі не можуть бути достатньо підставою для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абз.3 ч.1 ст.60 Закону України № 2344-III від 05.04.2001р. «Про автомобільний транспорт», оскільки на момент винесення спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу у відповідача були письмові докази, які підтверджували, що в період до 17.01.2024р. водій транспортного засобу ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, однак вказані обставини не вплинули на прийняте відповідачем рішення.

Разом з тим, із викладеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, посадовими особами Відділу державного відділу (контролю) у Рівненській обл. Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на підставі направлення на рейдову перевірку № 015764 від 12.01.2024р. та щотижневого графіку проведено рейдову перевірку з додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ФОП ОСОБА_1 (а.с.32, 37).

За результатами перевірки складено акт № АР021853 від 17.01.2024р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.6).

Під час перевірки водій надав посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір на нерегулярні перевезення пасажирів, тахокарту за 17.01.2024р. та бланк підтвердження діяльності за 17.01.2024р.

Згідно висновків проведеної перевірки під час нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом с.Прилуцьке - Київ перевізник не забезпечив у водія транспортного засобу VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_1 , наявність листа обліку режимів праці та відпочинку 15.01.2024р., 16.01.2024р. (тахограм) або Бланку підтвердження діяльності водія ОСОБА_2 , наявність яких передбачено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340, ст.ст.34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській обл. Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) 26.02.2024р. винесено постанову № ПШ003342 про застосування до перевізника ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу за порушення (відсутні документи, перелік яких визначений ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт) водія ОСОБА_2 або бланку підтвердження діяльності водія, у розмірі 17000 грн. (а.с.36).

Відповідно до абз.4 п.1 постанови КМ України № 442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою КМ України № 103 від 11.02.2015р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Згідно з п.1 цього Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 вказаного Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному та залізничному транспорті.

Із наведеного слідує, що ключовим питанням в розглядуваній справі є дотримання позивачем ФОП ОСОБА_1 вимог щодо забезпечення водія транспортного засобу, який здійснював нерегулярні внутрішні пасажирські перевезення, необхідними документами, зокрема, щоденними реєстраційними листками режимів праці та відпочинку (тахокартами) або бланку підтвердження діяльності водія.

При цьому, відповідач наполягає на необхідності представлення водієм тахокарт або бланку підтвердження діяльності водія за попередні дні (в тому числі за відсутності здійснення водієм перевезень).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України № 2344-ІІІ від 05.04.2001р. «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон № 2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В силу ст.34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною 8 ст.53 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Приписами ч.4 ст.39 Закону № 2344-ІІІ визначені документи для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень, а саме:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно зі ст.18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, згідно з п.1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затв. наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010р. (надалі - Положення № 340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до п.1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з п.6.4 Положення № 340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Відповідно до п.1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затв. наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Пунктом 3.3 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п.3.5 розділу ІІІ зазначеної Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно з п.3.6 Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Частиною 4 ст.6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також 07.09.2005р. прийнято Закон України № 2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», укладеної 01.07.1970р. в м.Женева.

Із 20.12.2010р. набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної у Женеві 01.07.1970р., в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Зазначена поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006р.) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху.

Отже, під час перевірки водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто, 29 тахограм, або бланк підтвердження діяльності.

Оскільки контроль проведено 17.01.2024р., тому водію перевізника ФОП ОСОБА_1 необхідно було надати для контролю тахокарти за 17.01.2024р., а також попередні 28 календарних днів або бланк підтвердження діяльності за вказані дні.

Проте, як слідує з матеріалів перевірки, водій ОСОБА_2 не надав тахограм та роздруківок даних роботи тахографа в кількості 29 штук та/або бланків підтвердження діяльності за 29 днів.

Отже, у спірному випадку посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення перевірки на дорозі встановлено, що транспортний засіб, обладнаний перевіреним та адаптованим аналоговим тахографом; на час проведення перевірки відсутні записи роботи тахографа за попередні дні, а також відсутній бланк підтвердження діяльності водія.

Стосовно покликань позивача на ту обставину, що водій не міг мати тахокарти за 28 днів, оскільки він не виконував роботи та не здійснював перевезення пасажирів на спірному транспортному засобі, колегія суддів враховує, що Положенням № 340 та нормами ЄУТР чітко передбачено алгоритм дій перевізника та водія щодо підтвердження режиму роботи та відпочинку, коли ним не здійснювались рейси.

Такі обставини, на думку колегії суддів, можуть засвідчуватися бланками підтвердження встановленої форми, які повинні бути заповнені перед рейсом, підписані перевізником та водієм, та надані уповноваженій особі під час перевірки.

Наведені обставини в своїй сукупності мають визначальне значення для вирішення питання щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, при цьому решта доводів сторін не носить принципового характеру.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 17.07.2019р. у справі № 816/179/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», через що є відсутніми правові підстави для скасування спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення, з викладених підстав.

В порядку ст.139 КАС України належить провести розподіл судових витрат учасників справи наступним чином:

понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню;

суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта (відповідача) Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.09.2024р. в адміністративній справі № 140/4956/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 31.03.2025р.