Справа № 320/49017/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь-Інвест» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталь-Інвест» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення Головного управління ДПС у Київській області про результати розгляду повідомлення про втрату (неможливість вивезення) первинних документів відповідно до підпункту 69.28 пункту 96 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №45720/6/10-36-07-07 від 30 серпня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь-Інвест» встановлені підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди з 2008 року по 20 березня 2022 року та винести у зв`язку з цим відповідне рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано повністю рішення Головного управління ДПС у Київській області про результати розгляду повідомлення про втрату (неможливість вивезення) первинних документів відповідно до підпункту 69.28 пункту 96 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №45720/6/10-36-07-07 від 30 серпня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь-Інвест» встановлені підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди з 2008 року по 20 березня 2022 року та винести у зв`язку з цим відповідне рішення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, у наданому позивачем повідомленні від 15.03.2023 №01 щодо втрати первинних документів відсутня будь-яка інформація з відповідним документальним підтвердженням, яка б свідчила про обставини знищення первинних документів ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ». Крім того, викладені в повідомленні факти втрати первинних документів ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ» не підтверджені належними та допустимими доказами, що унеможливлює застосовувати положення підпункту 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Також апелянт зазначає, що ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ» не надано відповідного документального підтвердження щодо переміщення первинних документів з податкової адреси ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ»: вул. Київський шлях, буд.2/6, м. Бориспіль, Київська область, 08300 на адресу: м. Київ, просп. Правди, буд. 47. Такими документами, зокрема, але не виключено, можуть бути: накладна або акт внутрішнього переміщення основних засобів та/або первинної документації, наказ на відрядження, шляховий лист, акт прийому-передачі, опис документів, що переміщуються, тощо.

Крім того, ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ» не надано копій платіжних інструкцій, що підтверджують сплату за послуги зберігання документів згідно з Договором від 01.05.2013 №А з урахуванням додаткової угоди від 01.03.2021 ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» та акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Отже, на переконання відповідача, рішення ГУ ДПС у Київській області від 30.08.2023 №45720/6/10-36-07-07 про результати розгляду повідомлення про втрату (неможливість вивезення) первинних документів відповідно до підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, яким відмовлено ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ» у застосуванні спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, передбачених підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу прийняте на підставі норм чинного законодавства України, а підстави для визнання його протиправним та скасування - відсутні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь-Інвест» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві позивач зазначає, що ним дотримано визначений пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України порядок та форму подання повідомлення, надано вичерпні пояснення щодо фактичних обставин та документи, які в повній мірі підтверджують можливість застосування до позивача спеціальних правил передбачених вищезгаданою нормою Податкового кодексу України, натомість доводи відповідача за апеляційною скаргою щодо незаконності судового рішення є безпідставними.

Зокрема, позивач зазначає, що посилання відповідача на відсутність у ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідного виду діяльності для надання інформаційно-консультаційних послуг, послуг з документального супроводу та послуг зберігання документів за Договором надання послуг є безпідставними та необґрунтованими та не свідчать про неможливість надання зазначених послуг позивачу з боку ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» лише через відсутність відповідного виду діяльності в ЄДР.

Також позивач наголошує, що твердження відповідача про відсутність платіжних інструкцій, що підтверджують сплату за послуги зберігання документів згідно з Договором від 01.05.2013 №А з урахуванням додаткової угоди від 01.03.2021 ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», є надуманим і таким, що спростовується матеріалами справи.

Крім того, на думку позивача, твердження відповідача щодо відсутності звернення ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ» до правоохоронних органів про знищення документів не може свідчити про відсутність фактів та обставин знищення первинних документів.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 березня 2025 р.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сталь-Інвест» є юридичною особою за законодавством України, з місцезнаходженням за адресою: вул. Київський шлях 2/6, м. Бориспіль, Київська обл.

Основним видом діяльності позивача є надання в оренду власної нерухомості, а саме: офісно-розважального комплексу з торгівельними приміщеннями загальною площею 19 494,7 кв.м, який розташований за адресою: вул. Київський шлях 2/6, м. Бориспіль, Київська обл.

01 травня 2013 року між ТОВ «Сталь-Інвест» (замовник) та ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» (виконавець) укладено Договір на надання послуг №А, із подальшими змінами та доповненнями (Договір надання послуг), за умовами якого виконавець, за завданням замовника надає інформаційно-консультаційні та послуги по документальному супроводженню. Копія вказаного Договору надання послуг (з додатком №1) є Додатком №6 до Позовної заяви.

Крім того, відповідно до п.1 Додаткової угоди від « 01» березня 2021 року до Договору надання послуг (Додаткова угода до Договору надання послуг), сторони погодили наступний перелік послуг за Договором надання послуг, а саме: виконавець, за завданням замовника, зобов`язався надати інформаційно-консультаційні послуги і послуги з документального супроводу та зберігання документів замовника (із наступним архівуванням зазначених документів) в приміщеннях, що належать виконавцю на праві користування (оренди) та розташовані за адресою: 04208, м. Київ, проспект Правди, буд. 47, 3-й поверх, відповідно до умов договору на надання послуг та додатків до нього, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити належно надані послуги.

20 березня 2022 року, приблизно о 22:43 год, внаслідок дій військовослужбовців збройних сил російської федерації, під час збройної агресії в м. Києві та Київській області, зброєю великої дальності було нанесено удар по об`єкту БТРЦ «Retroville» за адресою: м. Київ, проспект Правди, буд. 47, внаслідок чого відбулось попадання снаряда або ракети в будівлю БТРЦ «Retroville», що спричинило руйнування приміщення офісу ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» та знищення документації, що належала ТОВ «Сталь-Інвест».

В червні 2022 року, після отримання доступу до зруйнованого приміщення та видання відповідного наказу, представниками ТОВ «Сталь-Інвест» із залученням представників орендаря та власника БТРЦ «Retroville» (орендодавця) було здійснено обстеження приміщення офісу ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» і виявлено втрату первинних документів ТОВ «Сталь-Інвест», про що складено, відповідний Акт про знищення документів №15010622 від 01 червня 2022 року.

15 березня 2023 року позивач звернувся до Відповідача із Повідомленням за вих. №01 від 15.03.2023 (Повідомлення) про втрату первинних документів в порядку п. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. Повідомлення подано через електронний кабінет платника податків ДПС України (https://саbinet.tax.gov.ua/) та зареєстровано за вх. №15303 від 15 березня 2023 року 11:03:07 реєстраційний індекс 15303/6.

Відповідачем прийнято рішення №45720/6/10-36-07-07 від 30 серпня 2023 року, яким відмовлено позивачу у застосуванні спеціальних правил, передбачених підпунктом 69.28. пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України у зв`язку із тим, що позивачем начебто не надано інформації з відповідним документальним підтвердженням про знищення первинних документів ТОВ «Сталь-Інвест» в приміщенні за адресою: 04208, м. Київ, проспект Правди, буд. 47, відсутні інформація щодо обставин втрати таких документів, податкових (звітних) періодів, а також перелік втрачених документів ТОВ «Сталь-Інвест».

Позивач, скориставшись правом на адміністративне оскарження, звернувся до ДПС України зі скаргою на рішення №45720/6/10-36-07-07 від 30 серпня 2023 року.

Рішенням про результати розгляду скарги Державною податковою службою України від 24 листопада 2023 року № 35050/6/99-00-06-03-03-06, рішення №45720/6/10-36-07-07 від 30 серпня 2023 року залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Не погодившись із рішенням №45720/6/10-36-07-07 від 30 серпня 2023 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що обов`язок доведення відсутності згаданих підпунктом 69.28 пунктом 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України факторів та заявлених позивачем обставин фактичної дійсності (неможливість пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів, неможливість пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів) прямо покладений законом саме на територіальний контролюючий орган системи ДПС України. У свою чергу, позивачем, виконано всі дії, які передбачені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, тому оскаржуване рішення є протиправними та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

На підставі пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, затвердженими відповідними законами України дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.

Законом України від 12 травня 2022 року №2260-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" (далі - Закон №2260), який набрав чинності 27 травня 2022 року, внесено зміни до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до положень підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

При цьому, підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 69.28 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: на 15 червня 2022 року, установлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі, якщо платник податків позбавлений можливості вивезти первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, у зв`язку з їх знаходженням на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, зокрема, такий суб`єкт господарювання зобов`язаний повідомити про ці обставини податковий орган. Контролюючий орган в свою чергу розглядає таке повідомлення та відповідно приймає вмотивоване рішення про мораторій на проведення перевірок або відмову у задоволенні повідомлення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Згідно з пунктом 45.2. статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Суд першої інстанції достовірно встановив, що на момент виникнення спірних правовідносин, між позивачем та ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» укладено Договір на надання послуг, під час дії якого Сторонами у 2021 році укладено Додаткову угоду до Договору надання послуг, за умовами якої ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», за завданням позивача, надає інформаційно-консультаційні послуги і послуги з документального супроводу та зберігання документів позивача (із наступним архівуванням зазначених документів) в приміщеннях, що належать ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» на праві користування (оренди) та розташовані за адресою: 04208, м. Київ, проспект Правди, буд. 47, 3-й поверх, відповідно до умов Договору на надання послуг та додатків до нього.

Відповідно до Акту №1 приймання-передачі від 06 квітня 2021 р., Акту №2 приймання- передачі від 05 липня 2021 р., Акту №3 приймання-передачі від 04 жовтня 2021 р., Акту №4 приймання-передачі від 12 січня 2022 р. та Акту №5 приймання-передачі від 14 березня 2022 р. до Договору надання послуг, ТОВ «Сталь-Інвест» передано, а ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» - прийнято на відповідальне зберігання документи за період 2004 рік - лютий 2022 року, перелік яких викладено в зазначених актах.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» є м. Київ, проспект Правди, будинок 47.

20 березня 2022 року приблизно о 22:43 год, внаслідок дій військовослужбовців збройних сил російської федерації, під час збройної агресії в м. Києві та Київській області, зброєю великої дальності нанесено удар по об`єкту БТРЦ «Retroville» за адресою: м. Київ, проспект Правди, буд. 47, внаслідок чого відбулось попадання снаряда або ракети в будівлю БТРЦ «Retroville», що спричинило руйнування вказаної будівлі, зокрема орендованого приміщення офісу ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», знищення документації, що належить позивачу та зберігалась в офісних приміщеннях ТОВ «НОВУС УКРАЇНА».

Після отримання доступу до зруйнованого приміщення та видання Наказу генерального директора ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ» №01 від 01.06.2022 року «Про створення комісії щодо фіксації знищення документації, яка належала ТОВ «Сталь-Інвест» внаслідок удару по об`єкту БТРЦ «Retroville» 20 березня 2022 року», представниками позивача, із залученням представників орендаря та власника БТРЦ «Retroville», здійснено обстеження приміщення офісу ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» і виявлено втрату первинних документів, про що складено Акт про знищення документів ТОВ «Сталь-Інвест» №15010622 від 01 червня 2022 року.

Вказані обставини щодо втрати первинних документів також підтверджені:

актом ДСНС про виникнення пожежі від 23 березня 2022 року;

експертним висновком №1-179 від 24 березня 2022 року, виданим Київською торгово- промисловою палатою;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №0000539, що зареєстроване 21 березня 2022 року;

сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3000-23-3586 від 15 серпня 2023 року, виданим Київською торгово-промисловою палатою за заявою ТОВ «Сталь-Інвест»;

сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3000-22-1005 від 30 вересня 2022 року, виданим Київською торгово-промисловою палатою за заявою ТОВ «НОВУС УКРАЇНА».

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, а також визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789 (із змінами). Наказ від 22 грудня 2022 року № 309 набрав чинності з 27 грудня 2022 року.

Згідно з підпунктом 2.10 м. Київ пункту 2 Території активних бойових дій розділу І Території, на яких ведуться (велися) бойові дії Переліку № 309 (із змінами) до території на якій велися активні бойові дії з 24 лютого 2022 року по 10 серпня 2022 року віднесене м. Київ.

Відповідно до підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України не зазначення звітного періоду окремо по кожному документу не є підставою не застосування положення зазначеної норми Кодексу.

Зі змісту п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України вбачається запровадження законодавцем двох окремих та самостійних процедур, ініціювання яких зацікавленою особою платником податків призводить до виникнення або тимчасової перешкоди/перепони у здійснені заходів податкового контролю у вигляді документальних перевірок (повідомлення про неможливість пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів зумовлює виникнення мораторію на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів), або до виникнення постійної перешкоди/перепони у здійснені заходів податкового контролю у вигляді документальних перевірок (повідомлення про неможливість пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів зумовлює виникнення абсолютної у часі заборони на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів).

При цьому, прямо визначеною законом наслідком обох згаданих причин є неможливість пред`явлення первинних документів.

У силу спеціального застереження п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган.

Колегія суддів зазначає, що у процитованій частині положення п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України прямо кореспондують положенням частиною другою статті 77 КАС України, де указано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, такий підхід законодавця до регламентування спірних правовідносин не сприяє виконанню судом завдання за частини першої статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України в частині з`ясування об`єктивної істини у спорі і вирішення справи на підставі вичерпно і повно установлених справжніх обставин фактичної дійсності.

Водночас, застосування судом сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21 стандартів доказування, згідно з якими: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

У спірних правовідносинах обмежено як визначеними п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України вимогами до змісту повідомлення платника податків про втрату первинних документів (рівно як і до змісту повідомлення про неможливість вивезення первинних документів) (у силу яких в повідомленні платник податків зобов`язаний зазначити лише обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, але не обтяжений обов`язком подання доказів у підтвердження цих обставин), так і фізично доступними джерелами здобуття об`єктивних даних про безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між факторами ведення бойових дій та втратою первинних документів, а також надзвичайно істотними і суттєвими правовими наслідками для інтересів держави у сфері податкової справи (незмінна на майбутнє та постійна у часі заборона на проведення документальної перевірки у разі прийняття контролюючим органом рішення (вчинення управлінського волевиявлення) про застосування до платника податків п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України).

Окреслені вище фактори у поєднанні з проголошеним у приписах статті 8 Конституції України верховенством права призводять до виникнення у суб`єкта владних повноважень - контролюючого органу у спірних правовідносинах обов`язку неухильного дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України та доведення поза розумним сумнівом факту фізичної здатності учасника суспільних відносин - платника податків або пред`явити первинні документи через відсутність обставин втрати первинних документів (знищення, викрадення тощо), або пред`явити первинні документи через відсутність обставин неможливості вивезення первинних документів з місця їх зберігання (знаходження тощо).

За змістом п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України обов`язковою кваліфікуючою умовою, зокрема, є неможливість пред`явлення первинних документів через втрату документів унаслідок саме бойових дій на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України.

У силу спеціального застереження п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України до винесення остаточного рішення у справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

Отже, навіть сама по собі лише обставина прийняття адміністративним судом позову платника податків до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі вже унеможливлює здійснення суб`єктом владних повноважень заходу податкового контролю у вигляді документальної перевірки платника податків з приводу дотримання податкової дисципліни в частині достовірності та повноти нарахування і спати податків (зборів).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України (підпункту 16.1.1. пункту 16.1 статті 16); вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3. пункту 16.1 статті 16); 16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4. пункт 16.1 статті 16).

У розумінні пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилом пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом із тим, за приписами пункту 37.3 статті 37 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: 37.3.1. ліквідація юридичної особи; 37.3.2. смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; 37.3.3. втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; 37.3.4. скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Також окремими (не згаданими прямо у пункті 37.3 статті 37 Податкового кодексу України) підставами для припинення податкового обов`язку учасника суспільних відносин є збіг визначеного пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (або іншою прямо згаданою у законі нормою права) строку давності на самостійне визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань платника податків, процедура списання безнадійного податкового боргу у порядку статті 101 Податкового кодексу України, а також запроваджена підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України заборона на проведення контролюючим органом документальної перевірки у разі складання платником податків повідомлення про втрату первинних документів унаслідок бойовий дій на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України після прийняття контролюючим органом про застосування до платника податків підпунктом 69.28 пунктом 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України.

Застосовуючи сформульовані Верховним Судом у постанові від 19 березня 2024 року у справі №340/11/23 ознаки публічного інтересу суспільства, колегія суддів доходить до переконання про те, що у спорі про наявність або відсутність підстав для поширення на конкретного учасника суспільних відносин платника податків приписів підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України конкурують між собою публічний інтерес суспільства на здійснення контролю за податковою дисципліною суб`єктів права з метою подальшого формування державних (бюджетних) фінансів та приватний інтерес конкретного платника податків у фактичному виконанні податкового обов`язку за процедурою п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суть якої полягає у мовчазному погодженні контролюючого органу із правильністю та повнотою обчислення показників документів обов`язкової податкової звітності окремих звітних податкових періодів.

Зважаючи на частину 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), колегія суддів вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли платник податків не позбавлений можливості викладення у тексті одного повідомлення, поданого до контролюючого органу у порядку підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України як обставин неможливості пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів, так і обставин неможливості пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів і не обтяжений обов`язком документального підтвердження згаданих обставин.

Натомість, обов`язок доведення відсутності згаданих підпунктом 69.28 пунктом 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України факторів та заявлених позивачем обставин фактичної дійсності (неможливість пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів, неможливість пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів) прямо покладений законом саме на територіальний контролюючий орган системи ДПС України.

У свою чергу, позивачем, виконано всі дії, які передбачені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню,

Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача застосувати до позивача встановлені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди з 2008 року по 20 березня 2022 року, та винести відповідне рішення.

Посилання відповідача на те, що ТОВ «СТАЛЬ-ІНВЕСТ» не надано копій платіжних інструкцій, що підтверджують сплату за послуги зберігання документів згідно з Договором від 01.05.2013 №А з урахуванням додаткової угоди від 01.03.2021 (а.с.39,т.1) ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», є безпідставним, оскільки факт сплати за послуги зберігання документів підтверджується платіжною інструкцією №753 від 20.10.2022 (а.с.57, т.1).

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 31.03.2025.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма