Справа № 200/6248/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року справа №200/6248/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 200/6248/24 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Трун Ольга Валентинівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) про: визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії № 33 від 10.06.2024 року; зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення з заявою (02.06.2024) та зарахувати до пільгового стажу (Список № 2) позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 13.10.1994 по 14.11.1994, з 14.11.1994 по 20.03.2008, 21.03.2008 по 25.01.2021.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 33 від 10.06.2024 про відмову у призначенні пенсії року позивачу; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію позивачу відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення із заявою (02.06.2024) та зарахувати до пільгового стажу (Список № 2), що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 13.10.1994 по 14.11.1994, з 14.11.1994 по 20.03.2008, 21.03.2008 по 25.01.2021.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначив, що відсутні підстави для зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу з підстав, визначених спірним рішенням про відмову в призначенні пенсії.

Оскільки відсутній пільговий стаж, також відсутні підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач 02.06.2024 звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 , позивач (в частині спірних періодів) працювала: з 13.10.1994 по 14.11.1994 - учень машиніста конвеєра; з 14.11.1994 по 20.03.2008 - машиніст конвеєра; з 21.03.2008 по 25.01.2021- оператор пульта керування.

Згідно довідки ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» від 14.03.2024 року № 1/344 про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працювала на шахті «Піонер»:

- з 13.10.1994 по 14.11.1994, учень машиніста конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року, стаж 00 років, 01 місяців, 00 днів;

- з 14.11.1994 по 20.03.2008, машиніст конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, стаж 13 років, 04 місяців, 06 днів;

- з 21.03.2008 по 25.01.2021, оператор пульта керування з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. ІІ, підрозд. 1 постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року, стаж 12 років, 10 місяців, 04 днів.

Рішенням відповідача № 33 від 10.06.2024 року в призначенні пенсії позивачу відмовлено, оскільки пільговий стаж за Списком № 2 відсутній; довідка від 14.03.2024 року № 1/344, видана « ОСОБА_2 » суперечить даним паспорту заявниці « ОСОБА_1 »; загальний страховий стаж складає 30 років 03 місяців 23 дні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.

За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 (далі - Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 (далі - Закон №1058) розділом XIV-І, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 наступного змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Згідно ст. 12 Закону № 1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

За п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено, раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788, вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Згідно ч. 1 статті 4 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

За п. 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно п. «б» ч. 1 статті 13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б-г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно п. 2 резолютивної частини цього рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

За п. 3 резолютивної частини цього рішення КСУ застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

Конституційний Суд в пункті 4.1 рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 відзначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Таким чином, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті а для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах б-з для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

В Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті а- 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах б-з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Отже, статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Згідно п. 4.4 рішення КСУ № 1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами «б-г» статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Тобто, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За вказаних обставин така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.

Щодо кількості пільгового стажу за Списком 2, набутого у період до 01.04.2015 року.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 позивач (в частині спірних періодів) працювала: з 13.10.1994 по 14.11.1994 - учень машиніста конвеєра, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт а; з 14.11.1994 по 20.03.2008 - машиніст конвеєра, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт а; з 21.03.2008 по 25.01.2021 - оператор пульта керування, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 2 пункт а.

Згідно довідки ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» від 14.03.2024 року № 1/344 про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працювала на шахті «Піонер» з 13.10.1994 по 14.11.1994, учень машиніста конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року, стаж 00 років, 01 місяців, 00 днів; з 14.11.1994 по 20.03.2008, машиніст конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, стаж 13 років, 04 місяців, 06 днів; з 21.03.2008 по 25.01.2021, оператор пульта керування з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. ІІ, підрозд. 1 постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року, стаж 12 років, 10 місяців, 04 днів.

Довідка № 1/344 не була врахована відповідачем через помилку у прізвищі.

За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а, яку враховує суд згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

На підставі визначеного суд вважає, що трудова книжка НОМЕР_1 та довідка ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 14.03.2024 року № 1/344 про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджують наявність у позивача достатньої кількості пільгового стажу за Списком 2, набутого у період до 01.04.2015 року.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 33 від 10.06.2024 про відмову у призначенні пенсії року позивачу;.

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію позивачу відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, з моменту звернення із заявою (02.06.2024) та зарахувати до пільгового стажу (Список № 2), що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 періоди роботи: з 13.10.1994 по 14.11.1994, з 14.11.1994 по 20.03.2008, 21.03.2008 по 25.01.2021.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 200/6248/24 за позовом Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 1 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв