Справа № 280/11333/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 березня 2025 року Справа № 280/11333/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом АВАРІЙНО-РЯТУВАЛЬНОГО ЗАГОНУ СПЕЦІАЛЬНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ до про ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов АВАРІЙНО-РЯТУВАЛЬНОГО ЗАГОНУ СПЕЦІАЛЬНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (далі - позивач) до про ОСОБА_1 (далі відповідач) у якоу позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь Аварійно- рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області () надмірно сплачені кошти в розмірі 102 839,53 грн (сто дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять грн. 53 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідача було відсторонено від виконання службових обов`язків за посадою, проте в ході службового розслідування було встановлено, що у відповідний період полковник служби цивільного захисту ОСОБА_2 отримував грошове забезпечення в повному обсязі без будь-яких обмежень. В результаті проведеного розрахунку загальна сума переплати відповідачу складає 102 839,53 грн. Оскільки відповідач отримав безпідставно грошові кошти (надмірно нараховані та виплачені), та вже не проходить службу в АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області і добровільно намірно сплачені кошти не повеертає, то позивач звернувся з відповідним позовом до суду, просить суд стягнути зазначену суму коштів з відповідача.

Ухвалою суду від 13.01.2025 року судом залишено без руху адміністративний позов

Ухвалою суду від 27.01.2025 року судом після усунення позивачем недоліків прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі. Вказаною ухвалою судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.262 КАС України.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав. Згідно довідки про доставку електронного листа документ «ухвали суду про відкриття спрощеного провадження у справі» доставлена в електронний кабінет відповідача 06.12.2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Відповідно до наказу т.в.о. начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області № 46 від 14.06.2013 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , Відповідач) було призначено на посаду начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області.

Наказом ДСНС України № 437 від 11.07.2023 року на підставі ухвали слідчого суді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2023 у справі №333/6742/22 в кримінальному проваджені №0000084 ОСОБА_2 було відсторонено від виконання службових обов`язків за посадою по 07.08.2023 року (включно) (а.с. 16).

Наказом ДСНС України №510 від 18.08.2023 року було продовжено відсторонення від виконання службових обов`язків за посадою по 07.09.2023 року (включно) (а.с. 14).

Наказом ДСНС України №598 від 15.09.2023 року було продовжено відсторонення від виконання службових обов`язків за посадою по 07.11.2023 (включно) (а.с. 15).

03.10.2023 року ОСОБА_2 звільнено зі служби цивільного захисту Наказом ДСНС України № 644 від 03.10.2023 року на підставі підпункту 3 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, за станом здоров`я - на підставі висновків (постанов) центральної лікарсько-експертної комісії, лікарсько-експертних комісій ДСНС, про непридатність або обмежену придатність до служби (а.с. 17).

На виконання пункту 2 статті 2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах і підрозділах цивільного захисту, затвердженої наказом МВС від 05.05.2015 № 515 та наказу т.в.о. начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області (з основної діяльності) від 28.09.2023 № НС-303/53 "Про проведення службового розслідування", було призначено службове розслідування. Відповідно до Висновку службового розслідування щодо можливої незаконної виплати грошового забезпечення начальнику аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Запорізькій області полковнику служби цивільного захисту ОСОБА_2 від 20.11.2023 (далі Висновок службового розслідування) ОСОБА_3 , бухгалтер фінансово-економічного відділення АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області, зазначила, що всі виплати та нарахування грошового забезпечення здійснюються на підставі наказів ГУ ДСНС України у Запорізькій області. В період з червня по вересень 2023 року, тобто після відсторонення ОСОБА_2 від займаної посади, йому продовжувалось нарахування та виплати грошового забезпечення в повному обсязі, тому що від відділення персоналу АРЗ СП не надходило наказів про припинення виплат вказаним особам. Також ОСОБА_3 пояснила, що не була ознайомлена з наказом про відсторонення ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до Довідки з бухгалтерії АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 150 від 23.10.2023 (а.с. 7) встановлено, що полковник служби цивільного захисту ОСОБА_2 отримував грошове забезпечення за період з 01 липня по 30 вересня 2023 року в повному обсязі без будь-яких обмежень. Йому в цей період було сплачено наступні суми, а саме:

- липень 2023 44 626,46 грн.;

- серпень 2023 39 211,71 грн.;

- вересень 2023 37 374,66 грн.;

- жовтень 2023 19 475,51 грн.

Управлінням економіки і фінансів ГУ ДСНС України у Запорізькій області було здійснено розрахунок № 442 від 07.11.2023 стосовно ОСОБА_2 (а.с. 5), відповідно до якого сума переплати грошового забезпечення становить:

- липень 2023 13 431,97 грн.;

- серпень 2023 34 926,25 грн.;

- вересень 2023 35 237,96 грн;

- жовтень 2023 19 243,35 грн.,

разом сума переплати складає: 102 839,53 грн.

Згідно Висновку службового розслідування начальнику АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області та начальнику фінансово-економічного відділення АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області було доручено вжити заходів, щодо повернення суми переплати за період відсторонення від посади полковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 , яка становить: 102 839,53 грн (а.с. 12).

Листом про повернення неправомірно виплаченого грошового забезпечення за період відсторонення від виконання службових обов`язків за посадою № 53 38-1053/53 38-2 від 11.12.2023, АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області просило Відповідача добровільно повернути неправомірно виплачене грошове забезпечення за період відсторонення від виконання службових обов`язків за посадою у розмірі 102 839,53 грн (сто дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять грн. 53 коп.) (а.с. 18).

Оскільки ОСОБА_2 жодної відповіді не надав, грошові кошти у вигляді неправомірно виплаченого грошового забезпечення за період відсторонення від виконання службових обов`язків за посадою на рахунок Позивача не надходили, АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 20 липня 2018 року № 623 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 936/32388 (далі Інструкція №623).

Відповідно до пункту 2 розділу XXIV Інструкції № 623, особам рядового і начальницького складу, відстороненим від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, з наступного після відсторонення від посад дня за період, упродовж якого вони не перебували на посаді виплачюються виключно оклад за спеціальним званням та надбавка за вислугу років.

Однак, згідно вищезазначеної довідки з бухгалтерії АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 150 від 23.10.2023 впродовж всього часу з моменту відсторонення від займаної посади ОСОБА_2 , він отримував грошове забезпечення в повному обсязі включаючи посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавку за вислугу років, ОПС, кваліфікацію, таємність, премію. У зв`язку з наведеним відповідачу за цей період були надмірно сплачені кошти у загальному розмірі 102839,53.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Так, частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом частини першої статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Таким чином, суд дійшов виноску, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення позивачу у розмірі 16528,36 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні за змістом висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц та від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що «у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби. Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18 і підстав для відступу від вказаної правової позиції не вбачається».

Відповідно до п.2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593, служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Пунктом 3 даного Положення визначено, що особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Відповідач на час завдання позивачу шкоди проходив публічну службу. Позов пред`явлено до фізичної особи про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження служби цивільного захисту, а саме внаслідок безпідставного отримання відповідачем грошового забезпечення.

Викладене свідчить про те, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження служби цивільного захисту, а тому цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного вбачається, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки АВАРІЙНО-РЯТУВАЛЬНИЙ ЗАГІН СПЕЦІАЛЬНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов АВАРІЙНО-РЯТУВАЛЬНОГО ЗАГОНУ СПЕЦІАЛЬНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ про стягнення надмірно сплачених коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Аварійно- рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, б. 1а, ) надмірно сплачені кошти в розмірі 102 839,53 грн (сто дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять грн. 53 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Стрельнікова