Справа № 280/1611/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 березня 2025 року Справа № 280/1611/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеська митниця про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеська митниця (далі - третя особа), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Копач Яни Миколаївни про відкриття виконавчого провадження №77092910 від 06.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Одеського апеляційного суду від 02.10.2023 у справі про порушення митних правил ЄУН 521/14419/23 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.481 Митного кодексу України та застосовано до нього стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу Renault Laguna, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва. 05.02.2025 відповідачем отримано заяву Одеської митниці про примусове виконання рішення суду та 06.02.2025 старшим державним виконавцем Комунарського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Одеського апеляційного суду від 02.10.20263 у справі №521/14419/23. Позивач вважає, що відповідач при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2025 не дотримався норм Закону України «Про виконавче провадження» та статті 303 КУпАП, внаслідок чого оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що в даному випадку справа за ч.6 ст.481 МК України розглядається не митним органом, а суддею, то й відповідно порядок розгляду справи, порядок набрання постановою за результатами розгляду справи законної сили та порядок і строки звернення постанови до примусового виконання визначаються КУпАП. Вважає, що оскільки дана справа (ч.6 ст.481 МКУ) розглядалась судом, то й відповідно постанова суду має звертатись до примусового виконання органом, який її виніс, - судом. Проте, як слідує з матеріалів виконавчого провадження, постанову звернуто до примусового виконання митним органом, хоча і він не має на це повноважень по цій категорії справи за ч.6 ст.481 МКУ, адже ці справи розглядаються не митним органом, а судом. По даній спраі стягувачем має бути Одеський апеляційний суд, а не Одеська митниця ДМС, а отже виконавець відкрив виконаче провадження за заявою неналежного суб`єкта звернення. Крім того зазначено, що у даному випадку постанова суду набрала законної сили 02.10.2023 та строк її пред`явлення до виконання відповідно до ст.303 КУпАП складає три місяці, тобто до 02.01.2024. Зазначений строк пред`явлення постанови до примусового виконання зазначений також й у самій постанові суду. Таким чином, виконавець відкрив виконавче провадження за виконавчим документом, за яким пропущено строк пред`явлення його до примусового виконання. При цьому недоречними є можливі посилання відповідача та третьої особи на приписи пп.4 п.10-2 р.ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», оскільки даний пункт вказує, що визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Проте, строк пред`явлення виконавчого документа у даній справі до примусового виконання визначений не цим Законом, а КУпАП. Звідси дві окремі підстави (пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання неналежним суб`єктом та пропуск строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання) як кожна окремо, а тим паче у сукупності, свідчать про протиправність оскаржуваної постанови. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін. Витребувано від Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 77092910.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав на те, що на виконанні у відділі станом на сьогодні відносно боржника ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження ВП № 77092910 з примусового виконання виконавчого документа постанови Одеського апеляційного суду № 521/14419/23 від 02.10.2023 про конфіскувати транспортний засіб "RENAULT LAGUNA", державний номер " НОМЕР_1 ", номер кузова НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва. Також 06.02.2025 державним виконавцем, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 77092910 у розмірі 409,00 грн. 06.03.2025 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у розмірі 409,00 грн від боржника ОСОБА_1 на погашення витрат у виконавчому провадженні 77092910, які були перераховані на відповідні реквізити до бюджету. Вказує, що відповідно до вимог пункту 102 Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Враховуючи той факт, що державний виконавець здійснює примусове виконання рішень відповідно до цього Закону, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання регулюються також цим Законом, тому вони не є пропущеними. Крім того зазначено, що Одеська митниця як орган, який веде справу про порушення митних правил від 28.02.2023 за № 0325/50000/23 відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право звертатися до суду про адміністративне правопорушення про порушення митних правил, та відповідно пред`являти на примусове виконання до державної виконавчої служби відповідні виконавчі документи як сторона виконавчого провадження. Таким чином, пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання подано належним суб`єктом відповідно до норм чинного законодавства. Враховуючи вище зазначене, ніяких законних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 77092910 у державного виконавця немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. Одеською митницею 28.02.2023 у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0325/50000/23. В подальшому, після здійснення провадження по справі, на підставі ст. 522 Митного кодексу України матеріали справи про порушення митних правил від 28.02.2023 №0325/50000/23 направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду та прийняття постанови у справі про порушення митних правил. Отже, виходячи з вищевикладеного, стягувачем коштів на користь держави по справі про порушення митних правил від 28.02.2023 №0325/50000/23 є Одеська митниця. Крім того зазначено, що 15.03.2022 прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про виконавче провадження» №2129-IX, відповідно до якого розділ ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, яким, крім іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Закон №2129-IX набрав чинності 26.03.2022. Таким чином, з 26.03.2022 строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі і щодо пред`явлення виконавчих документів до виконання, перериваються. В той же час, слід зазначити, що доказів щодо припинення зобов`язань або добровільного виконання обов`язку боржником вимог виконавчого документу поза межами виконавчого провадження, або припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання до суду або виконавчої служби до відповідача не надходило. Таким чином вимоги виконавчого документу не було виконано добровільно. Обставини вказані у адміністративному позові, окрім затягнення процесу виконання рішення суду та ухилення від приписаних зобов`язань рішенням суду не містять. Насамперед, це лише спроба уникнути відповідальності та намагання ігнорування положення процесуального законодавства. Позивач вводить в оману суд про наслідки при розв`язанні виниклого спору, а саме: при задоволені вимог позивача щодо скасування винесених державним виконавцем постанов, які в рамках закону обмежують права позивача (який перебуває у виконавчому проваджені у статусі боржника), ним не буде виконано рішення самостійно. Та як наслідок, у зв`язку з невиконанням вимог виконавчого документу, кошти не буде зараховано до державного бюджету України, що особливо важливо в умовах воєнного стану в країні, коли частина бюджетних надходжень іде на покриття витрат оборони та воєнних потреб держави.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд установив такі обставини.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року по справі №521/14419/23 (провадження № 33/813/1711/23), яка набрала законної сили 02 жовтня 2023 року, апеляційну скаргу представника Одеської митниці Бєлошицької Л. задоволено. Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03.08.2023 року, якою закрито провадження по справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч.6 ст.481МК України скасовано та постановлено нову, якою: Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу «RENAULT LAGUNA», державний номер « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

22.07.2024 Одеською митницею направлено на адресу Комунарського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) (правонаступником якого є Комунарський відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про примусове виконання рішення суду, в якій просила: прийняти до виконання постанову Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року № 33/813/1711/23 в справі про порушення митних правил від 28.02.2023 №0325/50000/23; відкрити виконавче провадження щодо конфіскації танспортного засобу - «RENAULT LAGUNA», державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва, вартістю 170 000,00 грн.

06.02.2025 старшим державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Копач Я.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77092910 на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року по справі №521/14419/23, про конфіскацію танспортного засобу - «RENAULT LAGUNA», державний номер « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження №77092910 від 06.02.2025 була направлена на адресу позивача та отримана ним 19.02.2025.

Позивач, не погодившись з постановою про відкриття виконавчого провадження №77092910 від 06.02.2025, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, 2, 3 статті 11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Викладені у частинах першій та другій статті 12 Закону № 1404 норми є повними (прямими), альтернативного строку для пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання Закон № 1404 не містить.

У той же час Законом України «Про внесення зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про виконавче провадження" від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності 26 березня 2022 року, Розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено пунктом 10-2, яким, зокрема, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки, у тому числі строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діяв на час пред`явлення виконавчого документу до виконання.

З огляду на це, у відповідача були відсутні підстави для повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки станом на час винесення оскаржуваної постанови строк пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущеним не вважався.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у спірному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період дії на території України воєнного стану встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22 та від 03 серпня 2023 року у справі № 420/10415/22.

Стосовно доводів позивача про те, що пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання здійснено неналежним суб`єктом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 546 Митного Кодексу України, митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи. Митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Відповідно до положення про Державну митну службу України затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 № 227 Держмитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, організовує та здійснює провадження у справах про порушення митних правил, контролює дотримання вимог законодавства під час провадження у справах про порушення митних правил.

Відповідно до п. 3 ст. 15 Закону №1404-VIII за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Одеською митницею 28.02.2023 у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0325/50000/23.

В подальшому, після здійснення провадження по справі, на підставі ст. 522 Митного кодексу України матеріали справи про порушення митних правил від 28.02.2023 №0325/50000/23 направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду та прийняття постанови у справі про порушення митних правил.

Таким чином, Одеська митниця як орган, який веде справу про порушення митних правил від 28.02.2023 за № 0325/50000/23 відносно позивача, має право звертатися досуду про адміністративне правопорушення про порушення митних правил, та відповідно пред`являти на примусове виконання до державної виконавчої служби відповідні виконавчі документи як сторона виконавчого провадження.

Отже, виходячи з вищевикладеного, стягувачем коштів на користь держави по справі про порушення митних правил від 28.02.2023 №0325/50000/23 є Одеська митниця.

Враховуючи встановлені у даній справі обставини та вище зазначене, суд доходить висновку про те, що оскільки постанову Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року по справі №521/14419/23 було пред`явлено до примусового виконання в період дії на території України воєнного стану, то старший державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі заяви Одеської митниці про відкриття виконавчого провадження, діяв у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» правомірно прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №77092910 від 06.02.2025.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (69104, м.Запоріжжя, вул.Європейська, буд.16, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеська митниця (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, буд.21-А, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 31.03.2025.

Суддя Ж.М. Чернова