Справа № 340/7425/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7425/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року в адміністративній справі №340/7425/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради, в якому просила:

визнати протиправними дії щодо відмови у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 (будівництво житлового будинку, гаражу і господарських споруд);

зобов`язати відповідача видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 (будівництво житлового будинку, гаражу і господарських споруд).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 05 жовтня 2021 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :46:368:0065) (а.с.33-35). Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу.

У правочині зазначено, що цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка).

Першим власником земельної ділянки стала ОСОБА_2 (а.с.29-30).

У державному акті про право власності на земельну ділянку від 09 лютого 2011 року зазначено, що його видали на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 07 жовтня 2010 року №4051 (а.с.29-30).

Зазначеним рішенням Кіровоградська міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Водночас, передано земельну ділянку у власність за рахунок земель житлової і громадської забудови (а.с.159-165).

Відомості про земельну ділянку (у тому числі цільове призначення) внесли до Державного земельного кадастру (а.с.36).

15.08.2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки (а.с.45).

24 серпня 2023 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви, з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (невідповідність Генеральному плану м. Кропивницький, який затверджено рішенням Ради від 12 вересня 2000 року №627).

Згідно з Генеральним планом м. Кропивницький, земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування (а.с.87-88).

За інформацією Департаменту з 2017 року по 2018 рік видано 2 будівельні паспорти забудови земельних ділянок (житлове будівництво) в межах згаданої території, до якої входить АДРЕСА_1 (а.с.99-107, 145-146). Земельні ділянки забудовані.

Водночас, ще дві суміжні земельні ділянки зі земельною ділянкою позивач, що розташовані по АДРЕСА_1 , також забудовані житловими будинками (а.с.99-107).

30 червня 2023 року Кіровоградський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі №340/1834/23 (а.с.10-19).

Суд визнав протиправним і скасував рішення Ради від 17 вересня 2013 року №2456 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Кіровограда», в частині затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Кіровограда» із віднесенням земельної ділянки, кадастровий номер :46:368:0065 до підзони садибної житлової забудови в межах санітарно-захисної зони (Ж-1с).

Не погоджуючись з протиправними діями щодо відмови у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно із частиною першою статті 17 цього ж Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Частинами першою - четвертою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги".

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в цьому випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, підставою відмови в наданні містобудівних умов та обмежень є, зокрема, невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, тобто така невідповідність встановлюється на стадії надання містобудівних умов та обмежень або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю. Невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту.

Суд скасував рішення Ради від 17 вересня 2013 року №2456 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Кіровограда» в частині затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Кіровограда» щодо віднесення спірної земельної ділянки до підзони садибної житлової забудови в межах санітарно-захисної зони (Ж-1с).

Отже, згідно Плану зонування території з урахуванням рішення суду земельна ділянка відноситься до зони садибної житлової забудови (не в межах санітарно-захисної зони).

Таке цільове призначення земельної ділянки відповідає цільовому призначенню відповідно до рішення Ради від 07 жовтня 2010 року №4051, на підставі якого видали державний акт про право власності на землю.

Азом з цим,

Разом з цим, зміна цільового призначення земельної ділянки у 2010 році не відповідала Генеральному плану (від 2000 року), однак затверджена Планом зонування території (від 2013 року).

Приписами частини 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон) (в редакції на день прийняття рішення про затвердження Плану зонування території) встановлено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Після затвердження Плану зонування території (з урахуванням згаданого рішення суду) не змінювали цільового призначення земельної ділянки.

Приписами частини 2 статті 24 Закону, який набрав чинність 12 березня 2011 року (після видачі державного акту про право власності на землю), встановлено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Відтак, у заяві про видачу паспорта забудови позивач зазначила цільове призначення, яке встановлено відповідно до законодавства.

При цьому, обмеження, яке застосоване відповідачем, є необґрунтованим.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року в адміністративній справі №340/7425/23 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року в адміністративній справі №340/7425/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко