Справа № 420/20110/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20110/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Семенюка Г.В.,

Шляхтицького О.І..,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, прийняте у складі суду судді Тарасишиної О.М. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.02.2024 року №05, №05, №05.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.02.2024 року №05, №05, №05 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не обґрунтовано висновок в частині правомірності збільшення зобов`язань з податку на додану вартість в загальному розмірі 47627,00 грн., оскільки копії та оригінали міжнародних автомобільних накладних (СМR) були надані позивачем під час перевірки та разом із запереченнями на Акт перевірки, при цьому норми чинного законодавства не містять вимог щодо обов`язкових реквізитів та порядку оформлення міжнародної автомобільної накладної. Щодо взаємовідносин з контрагентом ТОВ «ЗА РУЛЕМ- АВТОЗАПЧАСТИНИ» апелянт зазначає, що видаткові накладні ТОВ «ЗА РУЛЕМ- надавались під час перевірки, а до категорії ризикових зазначеного контрагента було віднесено у вересні 2023 року, тоді як спірні поставки здійснювались у березні квітні 2023 року. Щодо висновків суду в частині операцій щодо списання палива, апелянт наголошує, що паливо було використано ТОВ «АРТЕКС-СЕРВІС» в господарській діяльності, а сам під час здійснення ТОВ «АРТЕКС-СЕРВІС» послуг з перевезення вантажів власним та орендованим транспортом, придбано шляхом безготівкової оплати, оприбутковано здійснювалось на підставі відповідних видаткових накладних та Актів приймання-передачі палива, а списано на підставі Актів списання, при цьому посилання на необхідність надання на чеків РРО як на первині документи саме для списання палива.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 200.11 ст. 200, п. 69.2, п. 69.9 п.69.11 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 21.12.2023 року №10913-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Артекс-Сервіс» з питань декларування за період жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За наслідками перевірки складено акт «про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Артекс-Сервіс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за період діяльності жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах» №2106/15-32-07-05-19 від 19.01.2024р., відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 193.1 ст. 193, п.п. 195.1.3, п. 195.1 ст. 195, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ за жовтень 2023 року, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 556968,00 грн. та заниження рядку 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» за жовтень 2023 ПДВ в сумі 37240,00 грн.;

п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в частині відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних за жовтень 2023 року.

За результатами перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.02.2024 року №05, №05, №05.

Вважаючи протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що перевіркою з питань декларування за період жовтень 2023 від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, встановлено порушення ТОВ «АРТЕКС-СЕРВІС», що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, в частині вичерпного переліку податків та зборів, суб`єктів і об`єктів оподаткування, порядку їх адміністрування, прав та обов`язків платників податків й зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За змістом норм пункту 22.1 статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Зокрема, відповідно до підпунктів «а», «б», «в» і «г» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно із абзацами першим - третім пункту 187.1, абзацом першим пункту 187.8 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису. Датою ж виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Положеннями п. 193.1. ст 193 ПК України передбачено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків г) 14 відсотків

Відповідно до приписів п.195.1.ст 195 ПК України, за нульовою ставкою оподатковуються міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Так, в ході проведення перевірки встановлено заниження рядку 9 декларації на суму 47 627 грн., в тому числі березень 2023 в сумі 10 971 грн., серпень 2023 в сумі 19 747 грн., жовтень 2023 в сумі 16 909 грн., та як наслідок завищення показників у рядку 16 декларації з ПДВ на загальну суму 30 717 грн., що зі свого боку призвело до завищення показників рядку 19 та рядку 21 на суму 47 627 грн. декларації з ПДВ за жовтень 2023.

Вказані висновки були фактично обґрунтовані не підтвердженням позивачем права на нульову ставку ПДВ ненаданням позивачем під час перевірки міжнародних товарно транспортних документів із печатками митниці, які на переконання податкового органу є обов`язковим реквізитом та підтверджують надання послуг за межами України, отже встановлено необхідність застосування ставки 20% з ПДВ.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АРТЕКС-СЕРВІС» надало до перевірки оригінали усіх необхідних первинних документів, зокрема договорів про міжнародне перевезення, Актів надання послуг, в тому числі і міжнародних автомобільних накладних (СМR) щодо підтвердження міжнародного перевезення, здійсненого на замовлення ПП «СКАТ ТРАНС», ТОВ «АЛЬФАКОСТА ЮКРЕЙН», ТОВ «НАВІС ГРУП», які належним чином підтверджують правильність застосування нульової ставки з ПДВ до вищезазначених господарських операцій.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язковою умовою для отримання права на оподаткування операцій з послуг перевезення вантажу за нульовою ставкою згідно пп. «а» пп. 195.1.3 п. 195.1 ст.195 ПК України є зокрема факт здійснення саме міжнародного перевезення вантажу та складення на таке перевезення міжнародної товарно-супровідної накладної.

Щодо відсутності на зазначених міжнародних автомобільних накладних печатки митного органу, колегія суддів зазначає, що ПК України не містить вимог щодо обов`язкових реквізитів та порядку оформлення міжнародної автомобільної накладної.

Порядок складення міжнародної автомобільної накладної регулюється Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року. Відповідно до статті 4 зазначеної Конвенції, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення зазначеної Конвенції. Стаття 6 зазначеної Конвенції закріплює, що вантажна накладна містить такі дані: дата і місце складання вантажної накладної; ім`я та адреса відправника; ім`я та адреса перевізника; місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень Конвенції.

Таким чином, ні ПК України, ні Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів не містять положень, відповідно до яких міжнародні автомобільні накладні мають містити відбитки печатки митниці. В свою чергу, проставляння відбитки печатки митного органу на товаро-супровідних документах також не є обов`язковою умовою для здійснення митного контролю.

Крім того, як вірно зазначає апелянт, роздруківки з Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів не стосуються господарських операцій з перевезення вантажів щодо яких ТОВ «АРТЕКС-СЕРВІС» були складені податкові накладні № 80 від 26.03.2023, № 149 від 07.08.2023, № 201 від 23.10.2023.

Отже, висновки контролюючого органу, з якими погодився суд першої інстанції стосовно того, що перевезення за наданими позивачем СМR не є міжнародними, оскільки в них відсутні відмітки (штампи) митного органу ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права.

Крім того, як вбачається з Акту перевірки, контролюючим органом встановлено завищення податкового кредиту в сумі 10 698 грн. за операціями з придбання автозапчастин у постачальника ТОВ «ЗА РУЛЕМ-АВТОЗАПЧАСТИНИ», зокрема під час перевірки не були надані оригінали видаткових накладних, ТТН для підтвердження факту отримання вищенаведених ТМЦ, не надано документів, щодо внутрішнього переміщення придбаних у ТОВ «ЗА РУЛЕМ-АВТОЗАПЧАСТИНИ» запчастин (картки складського обліку, лімітно- забірні картки тощо).

За приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, у тому числі, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями п. 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

При цьому, згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Судом встановлено, що позивачем було віднесено до податкового кредиту операції з придбання автозапчастин у контрагента ТОВ «ЗА РУЛЕМ-АВТОЗАПЧАСТИНИ».

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЗА РУЛЕМ-АВТОЗАПЧАСТИНИ» було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні №№ 13,14,15 від 02.03.2023, № 18 від 10.03.2023, № 28 від 13.03.2023, № 6 від 05.04.2023, № 23 від 13.04.2023, № 17 від 12.04.2023, № 53 від 28.04.2023 на загальну суму ПДВ 10 698, 34 грн.

Зазначені видаткові накладні ТОВ «ЗА РУЛЕМ- АВТОЗАПЧАСТИНИ», , надавались разом з запереченнями № 17 від 09.02.2024 на Акт від 19.01.2024 № 2106/15-32- 07-05-19, але не були враховані податковим органом.

Натомість, відповідно до вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Враховуючи положення статті 198 ПК України, факт реєстрації зазначених податкових накладних є достатніми для реалізації права Товариства на віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ сплачених у зв`язку з придбанням відповідних товарно-матеріальних цінностей.

Віднесення ТОВ «ЗА РУЛЕМ-АВТОЗАПЧАСТИНИ» до категорії ризикових платників податків не є підставою для скасування факту реєстрації зазначених вище податкових накладних, оскільки рішення про відповідність ТОВ «ЗА РУЛЕМ-АВТОЗАПЧАСТИНИ» критеріям ризиковості платника податку прийнято Комісією регіонального рівня 25.09.2023, тобто після періоду господарських операцій з постачання автозапчастин на користь ТОВ «АРТЕКС- СЕРВІС», які відбувались у березні квітні 2023 року.

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про правомірність віднесення до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 10 698 грн. в зв`язку з придбанням товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «ЗА РУЛЕМ-АВТОЗАПЧАСТИНИ»

Крім того, під час первірки контролюючим органом встановлено заниження податкових зобов`язань на суму 763 397 грн. за рахунок не здійснення нарахування ПДВ по операціям, щодо списання паливно-мастильних матеріалів, використаних не в господарських діяльності платника податку, в тому числі липень 2022 в сумі 9 159 грн., серпень 2022 в сумі 17 009 грн., вересень 2022 в сумі 26 168 грн., жовтень 2022 в сумі 11 122 грн., листопад 2022 в сумі 24 860 грн., грудень 2022 в сумі 63 458 грн., січень 2023 в сумі 56 916 грн., лютий 2023 в сумі 51682 грн., березень 2023 в сумі 46514 грн., квітень 2023 в сумі 15 374 грн., травень 2023 в сумі 6542 грн., червень 2023 в сумі 30133 грн., липень 2023 в сумі 91 215 грн., серпень 2023 в сумі 151 404 грн., вересень 2023 в сумі 95 025 грн.. жовтень 2023 в сумі 66 756 грн.

Висновки щодо заниження за Актом обґрунтовуються тим що Товариством не було надано документів на придбання та використання паливно-мастильних матеріалів, а також не надано чеків РРО.

Так, позивачем було укладено договори про постачання палива з постачальниками палива, а саме ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР», ТОВ «АЛМА ВІН», ТОВ «АЛМА РІТЕЙЛ», ТОВ «КОМПАНІЯ ОККО-БІЗНЕС».

Передача палива за вказаними господарськими договорами оформлялось видатковими накладними, складеними у повній відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зазначені документи надавались до перевірки, жодних зауважень щодо форми їх складання в Акті не зазначено.

Списання палива здійснювалось підприємством на підставі Актів про списання товарів, які також були надані під час перевірки, та які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Формування Актів про списання товарів здійснювалось на підставі подорожніх листів, копії яких були надані Товариством разом з запереченнями на акт перевірки.

З огляду на наведене, паливо, яке придбавалось ТОВ «АРТЕК-СЕРВІС» у відповідних постачальників були оприбутковано на підставі належних первинних документів.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «АРТЕКС-СЕРВІС» здійснює господарську діяльність з перевезення вантажів автомобільним транспортом, в тому числі в міжнародному сполученні. Під час перевірки було встановлено, що підприємство використовує у господарській діяльності 11 власних сідельних тягачів, 1 ватажний автобус, а також 1 орендований вантажний автомобіль.

Списання палива здійснювалось товариством в зв`язку з використанням його під час здійснення перевезень вантажів власними та орендованими транспортними засобами на замовлення третіх осіб відповідно до договорів перевезення та транспортно- експедиторських договорів, як надавались під час перевірки. З урахуванням викладеного, висновки податкового органу, що паливно-мастильні матеріали були використані не в господарських діяльності платника податку не є належним чином обґрунтованими.

Щодо відсутності у позивача чеків РРО, колегія суддів наголошує, що купівля позивачем палива відбувалась на підставі господарських договорів із вищезазначеними контрагентами та в безготівковій формі, що виключає визначення чеків РРО як первинного документа для цілей підтвердження правомірності списання палива.

Більш того, колегія суддів враховує, що Відповідно до висновків Акта фактичної перевірки від 19.02.2024 № 56р 1/15-32-09-01-17, предметом дослідження якої було у тому числі дотримання позивачем вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організація України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 20.05.2008 №281/171/578/155, контролюючим органом не виявлено жодних порушень чинного законодавства щодо придбання, реалізації або зберігання палива.

Вищезазначені обставини, в їх сукупності свідчать про протиправність висновків Акту перевірки та податкового повідомлення-рішення від 28.02.2024 року №05 в частині збільшення податкових зобов`язань з податку на додану вартості в загальному розмірі. Відповідно, податкове повідомлення-рішення №05, №05, яким було щодо застосовано штрафні санкції в розмірі 3400,00 грн., в зв`язку з відсутністю складення та реєстрації податкових накладних на суму податку на додану вартість та податкова повідомлення-рішення від 28.02.2024 №05 щодо збільшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 27827,00 грн., та застосування штрафних санкцій в розмірі 2783,00 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права та неповно з`ясовано обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, як встановлено судом, під час подання адміністративного позову до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 8864,67 грн. За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 13297,31 грн. Таким чином, загальний розмір судових витрат у вигляді судового збору, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі складає 22161,98 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 28.02.2024 року №05, №05, №05.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКС-СЕРВІС» (65014, м. Одеса, пров Сабанський, буд. 3, оф. 23Н, 0) судові витрати у розмірі 22161,98 грн. (двадцять дві тисячі сто шістдесят одна гривня дев`яноста вісім копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: О.І. Шляхтицький