Справа № 280/2270/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

31 березня 2025 року Справа № 280/2270/25 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Мінаєва К.В., перевіривши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Управління автоматичної фіксації порушення правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернеста, буд.3, м. Київ, 03048; ),

Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) (пр. Праці, буд.16, м. Дніпро, 49041; ),

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління автоматичної фіксації порушення правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач 1), Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) (далі відповідач 2), ОСОБА_2 (далі відповідач 3), у якій позивач просить суд:

1) зобов`язати відповідача 1 штрафи за порушення ПДР за постановами від 06.01.2025 № 5АВ / 8885425, № 5АВ / 8885435 та від 07.01.2025 № 5АВ / 8887683 № 5АВ / 8887739, які були виписані на машину VOLKSWAGEN JETTA з номерним знаком НОМЕР_3 зняти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) зобов`язати відповідача 2 обміняти посвідчення водія НОМЕР_4 на нове без складення теоретичного та практичного іспитів.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку про повернення позовної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З позовної заяви та документів долучених до позовної заяви встановлено, що позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Відповідно до частини другої статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

При цьому, пунктом 1 частини першої статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку про те, що спір щодо оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративній правопорушення, підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Суддя зауважує, що позовні вимоги щодо зобов`язання Управління автоматичної фіксації порушення правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зняти з ОСОБА_1 штрафи за порушення ПДР за постановами від 06.01.2025 № 5АВ / 8885425, № 5АВ / 8885435 та від 07.01.2025 № 5АВ / 8887683 № 5АВ / 8887739 та накласти на ОСОБА_2 позивач обґрунтовує тим, фактично є вимогами про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративній правопорушення, у звязку з тим, що уповноваженими особами було неправильно визначено суб`єкта відповідальності. Отже, такі вимоги підсудні місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Проте питання щодо зобов`язання Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях обміняти посвідчення водія ВХК929666 на нове без складення теоретичного та практичного іспитів відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України, підсудно окружному адміністративному суду.

Таким чином, позивач об`єднав в позовній заяви дві позовні вимоги, які мають різну предметну юрисдикцію.

Однак, згідно з частинами першою, третьою, шостою статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Положенням цієї процесуальної норми кореспондують правила частини першої статті 172 КАС Українипро те, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Отже, вкаазні норми регулюють правила визначенння підудності спорів, які предметно підсудні різним судам, проте вимоги мають бути пов`язаними між собою підставою виникнення або поданими доказами чи бути основними та похідними позовимиі вимогами.

Тобто, лише у випадку існування зв`язку між заявленими позивачем позовними вимогами, з урахуванням частини другої статті 21 КАС України, ця позовна заява підлягає розгляду Запорізьким окружним адміністративним судом (за вибором позивача).

Суддя зазначає, що за своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Разом з тим, позивач в поданому адміністративному позові об`єднав непов`язані між собою позовні вимоги, фактично пред`явивши два окремих адміністративних позови до відповідачів задля вирішення непов`язаних між собою спорів, а саме щодо протиправності накладення штрафу на ОСОБА_1 за порушення ПДР за постановами від 06.01.2025 № 5АВ / 8885425, № 5АВ / 8885435 та від 07.01.2025 № 5АВ / 8887683 № 5АВ / 8887739, та щодо вирішення питання про обмін Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях посвідчення водія на нове без складення теоретичного та практичного іспитів.

Позовні вимоги щодо зобов`язання Управління автоматичної фіксації порушення правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зняти з ОСОБА_1 штрафи за порушення ПДР за постановами від 06.01.2025 № 5АВ / 8885425, № 5АВ / 8885435 та від 07.01.2025 № 5АВ / 8887683 № 5АВ / 8887739 та накласти на ОСОБА_2 позивач обґрунтовує тим, що уповноваженими особами було неправильно визначено суб`єкта відповідальності, оскільки за кермом автомобіля перебувала інша особа, а не позивач, яка є власницею транспортного засобу. Водночас позовні вимоги щодо зобов`язання Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) обміняти посвідчення водія НОМЕР_4 на нове без складення теоретичного та практичного іспитів позивач обґрунтовує відмовою зазначеного суб`єкта владних повноважень з огляду на встановлення ним факту вчинення ОСОБА_1 більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху протягом двох років з дати видачі посвідчення водія вперше.

Отже, суддя зазначає, що заявлені позивачем вимоги не є похідними одна від одної, мають різні підстави їх виникнення, які не пов`язані між собою, та обґрунтовуються різними доказами, склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі дій різних суб`єктів владних повноважень, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 КАС України.

З огляду на те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, встановлені КАС України, суд вважає за необхідне повернути позивачу її позовну заяву до Управління автоматичної фіксації порушення правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС), ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що допущене позивачем порушення не є формальним, оскільки значно ускладнює розгляд справи за вимогами, не пов`язаними між собою підставою їх виникнення та відповідними доказами, а тому повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 31 рішення у справі «Наталія Михайленко проти України» від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Отже, передбачене статтею 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 241, 243, 248, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Управління автоматичної фіксації порушення правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС), ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та додані до неї матеріали позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 31.03.2025.

Суддя К.В.Мінаєва