Справа № 640/12418/22
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/12418/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі позивач, ГУ ПФУ у Київській області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі відповідач, ВПВК Управління ЗПВР у м. Києві та Київській області), в якому позивач просить суд скасування постанову відповідача від 18 липня 2022 року ВП № 69247225 про накладення штрафу.

Позовні вимоги ГУ ПФУ у Київській області мотивовані тим, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року у справі № 640/3609/20 ГУ ПФУ у Київській області 04 лютого 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 було призначено пенсію з 31 січня 2019 року у розмірі 6711,89 грн з подальшими перерахунками.

17 червня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69247225 відповідно до виконавчого листа № 640/3609/20 від 19 січня 2022 року.

Постановою від 18 липня 2022 року на ГУ ПФУ у Київській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

ГУ ПФУ у Київській області вважає, що вжило усіх заходів з метою належного виконання рішення суду, втім затримка у виплаті коштів зумовлена не бездіяльністю позивача, а відсутністю належного фінансування, що не належить до компетенції позивача.

Враховуючи ті обставини, що виконання виконавчого листа № 640/3609/20 залежало не тільки від боржника, а й від надходження відповідних коштів до органів Пенсійного фонду України з Державного бюджету України, позивач вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Отже ГУ ПФУ у Київській області вважає, що постанова відповідача про накладення штрафу від 19 січня 2022 року ВП № 69247225 підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

ВПВК Управління ЗПВР у м. Києві та Київській області адміністративний позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву від 05 вересня 2022 року № 23129, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що на виконання до відділу надійшов виконавчий лист Окружного адміністративного суду м. Києва № 640/3609/20 від 19 січня 2022 року про зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 31 січня 2019 року.

Постановою державного виконавця від 17 червня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69247225 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Оскільки рішення суду не виконано, 18 липня 2022 року, керуючись статтями 63, 75 «Про виконавче провадження», прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, в якій також було зазначено про обов`язок боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Таким чином, накладаючи штраф на боржника, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Отже, дії відповідача є правомірними та відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», а тому ВПВК Управління ЗПВР у м. Києві та Київській області просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року прийнято до провадження справу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та призначено на 31 березня 2025 року із зазначенням, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтями 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

27 березня 2025 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 17 червня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2022 року по справі № 640/3609/20 про зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 31 січня 2019 року. Цією постановою боржнику надано десятиденний строк на виконання рішення суду.

У зв`язку з відсутністю в матеріалах виконавчого провадження документального підтвердження повного та фактичного виконання боржником вищезазначеного судового рішення, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», 18 липня 2022 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

У подальшому, листом ГУ ПФУ у Київській області від 05 серпня 2022 року № 1000-0904-5/1578 повідомлено відповідача про виконання рішення згідно з виконавчим документом у повному обсязі.

З урахуванням вказаного, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», 28 вересня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року у справі № 640/3609/20, яке набрало законної сили 18 січня 2021 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та визнано неправомірними дії ГУ ПФУ у Київській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і зобов`язано ГУ ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 31 січня 2019 року.

19 січня 2022 року Окружним адміністративним судом м. Києва у справі № 640/3609/20 видано виконавчого листа про зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 31 січня 2019 року.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 14 червня 2022 року постановою старшого державного виконавця ВПВК Управління ЗПВР у м. Києві та Київській області від 17 червня 2022 року ВП № 69247225 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постанову від 17 червня 2022 року ВП № 69247225 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконавчого листа № 640/3609/20, виданого 19 січня 2022 року Окружним адміністративним судом м. Києва, отримано ГУ ПФУ у Київській області 28 липня 2022 року.

18 липня 2022 року винесено вимогу за № 12681/2, якою зобов`язано боржника ГУ ПФУ у Київській області, з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача у триденний строк з моменту отримання даної вимоги, повідомити ВПВК Управління ЗПВР у м. Києві та Київській області та стягувача про повне чи часткове виконання вищезазначеного рішення суду з наданням підтверджуючих документів.

Постановою старшого державного виконавця ВПВК Управління ЗПВР у м. Києві та Київській області від 18 липня 2022 року у виконавчому провадженні ВП № 69247225 за невиконання рішення суду на ГУ ПФУ у Київській області на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 5100,00 грн, яку отримано ГУ ПФУ у Київській області 28 липня 2022 року.

Листом від 05 серпня 2022 року № 1000-0904-5/71578 ГУ ПФУ у Київській області повідомило відповідача про те, що 28 січня 2021 року відділом представництва інтересів в судах та інших органів № 3 юридичного відділу ГУ ПФУ у Київській області рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року у справі № 640/3609/20 передано на виконання службовою запискою № 631/09-16 до відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Київській області.

29 січня 2021 року відділом перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Київській області на виконання службової записки від 28 січня 2021 року № 631/09-16 щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року у справі № 640/3609/20 повідомили, що ОСОБА_2 призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 31 січня 2019 року. Пенсійна справа 91 направлена до відділу опрацювання пенсійної документації № 2 управління з питань виплати пенсії для розгляду питання в частині проведення виплати.

04 лютого 2021 року відділом опрацювання пенсійної документації № 2 управління з питань виплати пенсії ГУ ПФУ у Київській області на виконання службової записки від 28 січня 2021 року № 631/09-16 щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року у справі № 640/3609/20 повідомили, що розпорядженням від 04 лютого 2021 року здійснено призначення та перерахунок пенсії ОСОБА_2 на період з 31 січня 2019 року. Борг по перерахунку пенсії облікований. Згідно з довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 розмір пенсії з 31 січня 2019 року складає 6711,89 грн, перерахунок за період з 31 січня 2019 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 94601,31 грн обліковано в ГУ ПФУ у Київській області та буде виплачено з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2018 року № 649 «Про питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

До листа надані: службова записка від 28 січня 2021 року № 631/09-16; службова записка від 29 січня 2021 року № 1425/03-16; службова записка від 04 лютого 2021 року № 1181/05-16; розпорядження від 04 лютого 2021 року № 91; довідка про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2

28 вересня 2022 року старшим державним виконавцем ВПВК Управління ЗПВР у м. Києві та Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 69247225 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац перший частини шостої).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З указаного вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 і від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Як зазначає позивач, невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність фінансування пенсійних виплат Пенсійним фондом України.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21 грудня 2022 року № 28-2) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі Положення № 28-2) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 2); забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат (підпункт 4); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; (підпункт сьомий); забезпечує самопредставництво інтересів головних управлінь Фонду та управлінь Фонду в судах України (підпункт 11).

Головне управління, утворене шляхом злиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, також забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21 грудня 2022 року № 28-2) (далі Положення) (абзац тридцять третій пункту 4 Положення № 28-2).

Вказане свідчить, що функції з забезпечення своєчасної і у повному обсязі виплати пенсії, є повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України в областях.

Разом з цим, Кабінетом Міністрів України 16 грудня 2020 року прийнято постанову № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі постанова № 1279).

Постановою № 1279 у пункті 3 встановлено Пенсійному фонду України до 01 квітня 2021 року провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Отже, з 01 квітня 2021 року здійснення фінансування виплати пенсії можливо тільки Пенсійним фондом України.

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а.

На підставі вказаного суд погоджується з твердженнями позивача, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Зважаючи на відсутність фінансування ГУ ПФУ у Київській області на виконання рішення суду від 24 листопада 2020 року у справі № 640/3609/20, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин.

Таким чином, оскаржувана постанова державного виконавця носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

За встановлених у цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, обраний позивачем спосіб судового захисту відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, внаслідок чого позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер і позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2481,00 грн.

Враховуючи те, що відповідач є структурним підрозділом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), яке, у свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2481,00 грн необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (ідентифікаційний код 43315602, місцезнаходження: провул. Музейний, 2д, м. Київ, 01001) про скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 липня 2022 року у виконавчому провадженні ВП № 69247225 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Кисіль