Справа № 420/23958/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23958/24

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М. Дата і місце ухвалення: 30.12.2024р., 13.01.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу ГУНП в Одеській області №1736 від 05.07.2024р. в частині застосування до інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходив службу в Національній поліції України на посаді інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я з травня 2024 року позивач перебував на лікарняному. 16.07.2024р. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав від ГУНП в Одеській області лист-повідомлення про результати проведення службового розслідування від 08.07.2024р. №5/1-1428 разом з копією наказу ГУНП в Одеській області від 05.07.2024р. №1736 про заходи дисциплінарного впливу, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Наказ №1736 від 05.07.2024р. в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани ОСОБА_1 вважає незаконним та зазначає, що в його діях відсутні шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою позивача. В матеріалах дисциплінарної справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 вимог п.п.3 та 6 п.18 розділу ІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020р. №357. Також, позивач посилався на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, дисциплінарною комісією не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про засідання комісії та не надано можливості надати пояснення; відповідачем порушено встановлену законодавством заборону на застосування дисциплінарного стягнення під час перебування поліцейського на лікарняному. Головне управління не обґрунтувало підстав застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як оголошення догани та неможливості застосування інших, більш м`яких, видів дисциплінарних стягнень, зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 будь-яких інших дисциплінарних стягнень за понад 20 років служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.3 наказу ГУНП в Одеській області №1736 від 05.07.2024р. в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оголошеної інспектору відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітану поліції ОСОБА_1 .

Стягнуто з ГУНП в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року стягнуто з ГУНП в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та додатковим рішенням, ГУНП в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також на не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення від 30.12.2024р. та додаткове рішення від 13.01.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що позивачем не заперечуються встановлені в ході дисциплінарного розслідування обставини порушення ОСОБА_1 п.18 розділу ІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020р. №357, що виразилося у відсутності контролю за прибуттям нарядів поліції на місце події та за виконанням поставлених завдань.

Також, апелянт посилається на те, що судом не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що під час службового розслідування за адресою зареєстрованого місця проживання позивача засобами поштового зв`язку було надіслано лист з метою надання йому можливості надати пояснення з приводу вищевказаних обставин членам дисциплінарної комісії. Копію вказаного листа разом із додатками надіслано ОСОБА_1 01.07.2024р. за допомогою месенджерів «WhatsApp», «Viber». У зазначений у листі час, а саме 02 та 03.07.2024р. капітан поліції ОСОБА_2 для надання пояснень не з`явився, про причини своєї неявки членів дисциплінарної комісії не повідомив, до дисциплінарної комісії письмові пояснення від позивача не надходили. Своїми діями капітан поліції ОСОБА_2 свідомо ухилився від надання пояснень, чим перешкоджав та не сприяв проведенню дисциплінарного розслідування.

Посилається апелянт і на те, що чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо отримання (надання) пояснення поліцейським, який перебуває на лікарняному.

Не погоджується апелянт і з розподілом судом у додатковому рішенні витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що стягнутий судом першої інстанції з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу на рівні 5000,00 грн. є завищеним та не співмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом та наданими ним послугами.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ГУНП в Одеській області на додаткове рішення суду першої інстанції від 13.01.2025р., в якому зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заперечував щодо заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу. Сума гонорару була встановлена у фіксованому розмірі, а тому не залежить від кількості витраченого часу і сторона позивача не зобов`язана надавати перелік виконаних робіт із зазначенням кількості витраченого часу. До того ж, судом зменшено заявлену до стягнення позивачем суму витрат на правничу допомогу з 10 000,00 грн. до 5000,00 грн.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області.

20.06.2024р. на адресу керівництва ГУНП в Одеській області надійшла доповідна записка начальника УОАЗОР ГУНП в Одеській області полковника поліції О. Вдовиченка від 20.06.2024р. №5/1-1287, у якій зазначено, що 20.06.2024р. працівниками управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області аналізом ІКС ІПНП встановлено ряд порушень вимог Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2024р. №357. Під час проведеної перевірки встановлено, що інспектором ВДС УОАЗОР ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 в порушення вимог підпунктів 3, 6 пункту вісімнадцятого Розділу III Інструкції №357, за допомогою можливостей системи ІПНП не здійснено контроль за виконанням нарядами поліції службових завдань і не проінформовано останніх про результати перевірки особи, що здійснила виклик, а саме: при відпрацюванні повідомлень категорії «Бета», що надійшли до підрозділів ГУНП в області за №№138524128 (ЄО №6700 ОРУП № 2), 132131675 (ЄО №2724 ВнП №3 (Доброслав).

У зв`язку з викладеним, запропоновано, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807 та №1356/32808 відповідно, призначити службове розслідування, проведення якого доручити дисциплінарній комісії, утвореній з працівників УОАЗОР ГУНП в області. З метою запобігання перешкоджання капітаном поліції ОСОБА_1 , інспектором ВДС УОАЗОР ГУНП в області, встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку, керуючись вимогами пункту 2 розділу III Порядку №893, частин першої, другої статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та частин 1, 5 статті 70 Закону України «Про Національну поліцію», відсторонити від виконання службових обов`язків зазначеного поліцейського на період проведення службового розслідування.

На підставі доповідної записки начальника УОАЗОР ГУНП в Одеській області від 20.06.2024р. наказом ГУНП в Одеській області від 24.06.2024р. №1592 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом можливих порушень з боку працівників ГУНП в Одеській області вимог Інструкції №357, та затверджено склад дисциплінарної комісії.

За результатами проведення службового розслідування 03.07.2024р. начальником ГУНП в Одеській області затверджено висновок службового розслідування за фактом можливих порушень з боку працівників ГУНП в області, зокрема, вимог Інструкції №357.

У висновку зазначено, що 19.05.2024р. о 22:55 год. до Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в області зі служби « 102» надійшло повідомлення про тілесні ушкодження за адресою: с. Яськи, вул. Центральна (ЄО №6700). На місце події капітаном поліції ОСОБА_1 о 22:56 год. направлено наряд поліції «Балагур-152» зазначеного підрозділу у складі інспектора ВРПП ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та поліцейського ВРПП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Дєткова О.О. Відповідно до проставлених останнім відміток у системі ІПНП завдання було прийнято о 22:57 год. та о 23:41 год. наряд поліції прибув на місце події. Однак, на момент проставляння відмітки про прибуття, згідно зафіксованої геолокації, наряд поліції перебував на відстані 12258 м. від місця події. В діях старшого сержанта поліції ОСОБА_4 вбачаються порушення підпункту 2 пункту 2 розділу ІХ Інструкції, що виразилось у завчасному проставлянні відмітки про прибуття на місце події. В свою чергу, капітан поліції ОСОБА_2 прибуття на місця події та виконання поставлених завдань, у тому числі за допомогою можливостей системи ІПНП, не контролював, про результати перевірок за інформаційними ресурсами системи ІПНП стосовно особи, що здійснила виклик наряду поліції, або інших можливих учасників правопорушення або події наряд поліції не проінформував, чим порушив вимоги підпунктів 3, 6 пункту 18 розділу ІІІ Інструкції №357.

Крім того, 09.06.2024р. о 12:59 год. до відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в області зі служби « 102» надійшло повідомлення про домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 (ЄО №2724). На місце події капітаном поліції С.Крусір о 13:00 год. направлено наряд поліції «Лафет-153» зазначеного підрозділу у складі інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , та інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 . Відповідно до проставлених останнім відміток у системі ІПНП завдання було прийнято о 13:01 год. та о 13:21 год. наряд поліції прибув на місце події. Однак, на момент проставляння відмітки про прибуття, згідно зафіксованої геолокації, наряд поліції перебував на відстані 10242 м. від місця події. В діях лейтенанта поліції ОСОБА_7 вбачаються порушення підпункту 2 пункту 2 розділу ІХ Інструкції, що виразилось у завчасному проставлянні відмітки про прибуття на місце події. В свою чергу, капітан поліції ОСОБА_2 прибуття на місця події та виконання поставлених завдань, у тому числі за допомогою можливостей системи ІПНП, не контролював, про результати перевірок за інформаційними ресурсами системи ІПНП стосовно особи, що здійснила виклик наряду поліції, або інших можливих учасників правопорушення або події (наявність у власності зареєстрованої зброї, перебування в розшуку, категорію особи тощо) наряд поліції не проінформував, чим порушив вимоги підпунктів 3, 6 пункту 18 розділу ІІІ Інструкції №357.

Як зазначає відповідач, під час службового розслідування на адресу реєстрації та проживання капітана поліції ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) поштовим зв`язком було надіслано лист (вих. УОАЗОР ГУНП в області від 01.07.2024р. №5/1-1384) з метою надання йому можливості надати пояснення з приводу вищезазначених обставин членам дисциплінарної комісії.

У період з 01.06.2024р. по 31.07.2024р. ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

За висновком службового розслідування дисциплінарна комісія, зокрема, виснувала за недотримання вимог пунктів 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, підпунктів 3, 6 пункту 18 розділу ІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020р. №357, що виразилось у відсутності контролю за прибуттям нарядів поліції на місце події та виконання поставлених завдань, у тому числі за допомогою можливостей системи ІПНП, не інформуванні нарядів поліції про результати перевірок за інформаційними ресурсами системи ІПНП стосовно особи, що здійснила виклик наряду поліції, або інших можливих учасників правопорушення або події (наявність у власності зареєстрованої зброї, перебування в розшуку, категорію особи тощо) до інспектора відділу диспетчерської служби УОАЗОР ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 (0042026) застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Пунктом 3 наказу ГУНП в Одеській області №1736 від 05.07.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за недотримання пунктів 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини третьої Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, підпункту 3 пункту 18 розділу IІІ Інструкції №357, що виразилось у відсутності контролю за прибуттям нарядів поліції на місця події та виконання поставлених завдань, у тому числі за допомогою можливостей системи ІПНП, до інспектора відділу диспетчерської служби УОАЗОР ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 (0042026) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Не погоджуючись з правомірністю пункту 3 вказаного наказу ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та скасовуючи п.3 наказу ГУНП в Одеській області №1736 від 05.07.2024р. суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарною комісією фактично не досліджувалися обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Перелік виявлених службовим розслідуванням порушень фактично позивача не стосується, а зазначення як у висновку службового розслідування, так і в спірному наказі про порушення ним тих чи інших норм є загальним і не має конкретного змістовного підтвердження. Також, суд зазначив, що службове розслідування призначено та спірний наказ прийнято ГУНП в Одеській області під час тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 . Письмові пояснення від позивача під час службового розслідування відповідачем не отримані, оскаржуваний наказ виданий через 10 днів після початку службового розслідування. Відповідачем не надано доказів завчасного надіслання позивачу листа від 01.07.2024р. №5/1-1384 з метою надання йому можливості надати пояснення.

На підставі викладеного суд зазначив, що висновки службового розслідування стосовно недотримання позивачем вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також відповідних вимог розділу ІІІ Інструкції №357 є передчасними, зроблені без урахування права позивача на надання пояснень в ході службового розслідування.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейського.

Зокрема, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 14 частини першої статті 22 Закону №580-VIII передбачено, що керівник поліції приймає у визначеному порядку рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (п.1, п.2 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Частинами першою, другою, третьою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що поліцейського може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, за порушення ним службової дисципліни, невиконання чи неналежне виконання обов`язків поліцейського.

Станом на час виникнення спірних правовідносин капітан поліції ОСОБА_1 займав посаду інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області.

Організація роботи підрозділів ГУНП та їх посадових осіб, уповноважених на приймання і реєстрацію заяв і повідомлень про правопорушення або події та реагування на них регулюється розділом ІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020р. №357.

Так, пунктом 18 розділу ІІІ Інструкції №357 визначено порядок дій диспетчера після отримання повідомлення про правопорушення або подію (з відповідною позначкою про необхідність здійснення негайного реагування на правопорушення або подію), які віднесені до категорії "Бета". Зокрема, передбачено, що диспетчер контролює, у тому числі за допомогою можливостей системи ІПНП, своєчасне отримання завдань нарядами поліції, їх прибуття на місця події (інші місця, визначені диспетчером та/або оперативним черговим) та виконання поставлених завдань (п.п.3); інформує наряди поліції про результати перевірок за інформаційними ресурсами системи ІПНП стосовно особи, що здійснила виклик наряду поліції, або інших можливих учасників правопорушення або події (наявність у власності зареєстрованої зброї, перебування в розшуку, категорію особи тощо) (п.п.6).

Як вже зазначалося колегією суддів, службовим розслідуванням встановлено порушення інспектором відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 підпунктів 3, 6 пункту 18 розділу ІІІ Інструкції №357, що виразилось у відсутності контролю за прибуттям нарядів поліції на місця події та виконання поставлених завдань, у тому числі за допомогою можливостей системи ІПНП, не інформуванні нарядів поліції про результати перевірок за інформаційними ресурсами системи ІПНП стосовно особи, що здійснила виклик наряду поліції, або інших можливих учасників правопорушення або події (наявність у власності зареєстрованої зброї, перебування в розшуку, категорію особи тощо).

При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 не наводить обґрунтування та не надає доказів в спростування встановленого дисциплінарним розслідуванням факту не належного виконання ним своїх службових обов`язків. Факт відсутності контролю за прибуттям нарядів поліції на місце події та виконанням покладених на них завдань капітаном поліції ОСОБА_1 не заперечується.

Твердження суду першої інстанції про те, що перелік виявлених службовим розслідуванням порушень фактично позивача не стосується, є помилковими та спростовуються безпосередньо змістом відповідного висновку службового розслідування, де зазначено, які саме службові обов`язки позивачем не належно виконано та яким нормативним актом на позивача покладено обов`язок їх виконання.

Що ж до встановлених судом першої інстанції окремих порушень ГУНП в Одеській області процедури проведення службового розслідування та порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначаються Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України від 07.11.2018р. №893 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2 розділу ІV Порядку №893 передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Згідно п.7 розділу ІV Порядку №893 кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Пунктом 1 розділу V Порядку №893 передбачено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п.7, п.8 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

У разі прийняття уповноваженим керівником рішення про розгляд справи у формі відкритого засідання голова дисциплінарної комісії покладає на одного з членів дисциплінарної комісії обов`язки секретаря, який забезпечує інформування інших членів дисциплінарної комісії про дату, час і місце проведення відкритих засідань комісії, запрошення поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, інших заінтересованих осіб на такі засідання, веде протоколи засідань. (п.9 розділу V Порядку №893)

Згідно п.14 розділу V Порядку №893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. (п.16 розділу V Порядку №893)

Так, відповідно частин шостої-десятої статті 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Пунктом 2 розділу VI Порядку №893 встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства в їх сукупності колегія суддів звертає увагу, що притягненню поліцейського до відповідальності передує проведення службового розслідування на підставі своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та скасовуючи пункт 3 наказу ГУНП в Одеській області №1736 від 05.07.2024р. суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893 в частині виклику дисциплінарною комісією його для надання пояснень.

Сторонами у справі не заперечується, що станом як на дату призначення службового розслідування, так і на дату його завершення та прийняття спірного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітан поліції ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

А відтак, у зв`язку з відсутністю поліцейського на службі, у відповідності до п.16 розділу V Порядку №893, дисциплінарна комісія мала здійснити його виклик для надання пояснень у порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту.

В матеріалах справи міститься лист ГУНП в Одеській області від 01.07.2024р. №5/1-1384, надісланий нібито на адресу позивача ( АДРЕСА_2 ), яким ОСОБА_1 повідомлено про здійснення службового розслідування та необхідності прибути 02.07.2024р. у будь-який час з 09.00 год. до 18.00 год. до адміністративної будівлі ГУНП в Одеській області для надання пояснень або ж у інший зручний час у період з 02.07.2024р. по 03.07.2024р. У разі неможливості прибуття запропоновано у термін до 03.03.2024р. надіслати пояснення у довільній формі на електронну адресу дисциплінарної комісії.

Згідно акту про неприбуття за викликом дисциплінарної комісії від 03.07.2024р., складеного комісією у складі заступника начальника управління начальника ВДС УОАЗОР ГУНП в області полковника поліції Є.Рудковського, старшого інспектора ВДС УОАЗОР ГУНП в області майора поліції С.Чубрея, головного спеціаліста ОАВ УОАЗОР ГУНП в області державного службовця 5 рангу ОСОБА_8 , капітан поліції ОСОБА_2 02.07.2024р. та 03.07.2024р. до дисциплінарної комісії за письмовим викликом від 01.07.2024р. не прибув.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невиконання ГУНП в Одеській області положень частин шостої-десятої статті 18 Дисциплінарного статуту, якими врегульовано порядок виклику поліцейського, який відсутній на службі, для надання пояснень, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про надіслання відповідачем листа від 01.07.2024р. №5/1-1384 за вказаною в ньому поштовою адресою або вручення його ОСОБА_1 .

Частиною восьмою статті 18 Дисциплінарного статуту чітко визначено, що фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідного поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення матеріали справи не містять.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що копію листа від 01.07.2024р. №5/1-1384 надіслано ОСОБА_1 01.07.2024р. за допомогою месенджерів «WhatsApp», «Viber», оскільки Дисциплінарним статутом визначено лише один спосіб виклику поліцейського, який відсутній на службі, для надання пояснень - рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. При цьому, зауважено, що виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за не належне виконання ним службових обов`язків з порушенням безпосередньо самою дисциплінарною комісією порядку такого притягнення, встановленого законодавством, не узгоджується з принципом верховенства права та законності.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки службового розслідування стосовно недотримання позивачем вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також відповідних вимог Інструкції, зроблені без урахування права позивача на надання пояснень в ході службового розслідування.

Більше того, при вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що службове розслідування призначено наказом ГУНП в Одеській області від 24.06.2024р. №1592 «Про призначення службового розслідування» та за його наслідками пунктом 3 наказу ГУНП №1736 від 05.07.2024р. позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи строки проведення службового розслідування, встановлені ст.16 Дисциплінарного статуту (не більше одного місяця), а також не зарахування до строку проведення службового розслідування документально підтвердженого часу перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), колегія суддів вважає, що у відповідача було достатньо часу для проведення службового розслідування з тим, аби забезпечити можливість дотримання вимог статті 18 Дисциплінарного статуту щодо належного виклику поліцейського для надання пояснень.

В даному випадку відповідачем було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист, гарантоване йому Дисциплінарним статутом, внаслідок чого йому не було забезпечено можливості надати письмові пояснення з приводу обставин, які стали підставою для проведення службового розслідування, що свідчить про недотримання мети проведення службового розслідування.

Допущення відповідачем грубого порушення процедури проведення службового розслідування свідчить про його неповноту та необ`єктивне з`ясування дисциплінарною комісією всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, що свідчить про незаконність спірного наказу ГУНП в Одеській області №1736 від 05.07.2024р. в частині застосування до інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, та є підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області таких висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 30.12.2024р. колегія суддів не вбачає.

Надаючи правову оцінку правильності висновкам суду першої інстанції в частині розподілу в додатковому рішенні від 13.01.2025р. судових витрат по справі, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У постановах Верховного Суду від 28.04.2023р. по справі №640/8003/20, від 25.05.2023р. по справі №440/7120/20, від 20.06.2023р. по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2023р. по справі №560/3073/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При зверненні до суду першої інстанції з позовом ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 10 000,00 грн. у відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у заявленому до стягнення розмірі позивач надав суду:

- копію договору про надання правничої допомоги №19/07/24 від 19.07.2024р., укладеного між адвокатським об`єднанням «АВІРУМ», в особі учасника ОСОБА_9 (Адвокатське об`єднання), та ОСОБА_1 (Клієнт);

- додаткову угоду 29.07.2024р. №01/07 до Договору від 19.07.2024р., за умовами якої сторони дійшли взаємної згоди, що вартість послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання за участь у справі щодо визнання протиправним та скасування п.3 наказу ГУНП в Одеській області №1736 від 05.07.2024р. - є фіксованою (не залежить від кількості здійснених дій. судових засідань, обсягу наданих послуг. витраченого часу тощо) та становить у суді першої інстанції 10 000 грн. Сторони узгодили, що Клієнт протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням по суті зобов`язаний шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання або внесення готівкою в касу Адвокатського об`єднання у повному обсязі сплатити вартість послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання, встановлену у п. 1 цієї додаткової угоди, та укласти акт приймання-передачі (п.3 Додаткової угоди);

- акт приймання-передачі адвокатських послуг від 31.12.2024р. за Договором від 19.07.2024р. та додатковою угодою від 29.07.2024р., відповідно до якого Виконавцем в Одеському окружному адміністративному суді були виконані наступні роботи (надані послуги): надання правничої допомоги (представництво інтересів) згідно додаткової угоди №01/07 від 29.07.2024р., кількість 1, ціна 10 000 грн., сума 10 000 грн.

Надані позивачем документи на підтвердження витрат на правничу допомогу суд першої інстанції визнав належними доказами, які підтверджують понесення ОСОБА_1 відповідних витрат.

Поряд з цим, враховуючи, що дана справа не є справою значної складності, незначний обсяг доказів, що підлягають дослідженню, подання відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката 10 000,00 грн. є непропорційним до складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг. А відтак, за висновками суду, розумно обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., оскільки, на думку суду, таке відшкодування є справедливим і обґрунтованим, а також співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.

До того ж, стягнення витрат у заявленому розмірі не становить надмірний тягар для відповідача.

Варто зазначити, що апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.

Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.

Фактично доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Однак, частиною 6 статті 134 КАС України, передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що і було зроблено судом першої інстанції.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ГУНП в Одеській області і скасування додаткового рішення від 13.01.2025р. колегія суддів також не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 30 грудня 2024 року та додаткове рішення від 13 січня 2025 року суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року та додаткове рішення від 13 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 березня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук