Справа № 320/29606/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року справа №320/29606/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач, Департамент), в якій просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ № 563 від 16.08.2023 Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в частині пункту 1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності «звільнення зі служби в поліції» старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

2. Визнати протиправним та скасувати наказ № 304 о/с від 16.08.2023 Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 16.08.2023.

3. Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України в Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 17.08.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні накази відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки факт порушення позивачем службової дисципліни у вигляді вчинення дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції України не встановлено службовим розслідуванням, висновок якого став підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, тож його права мають бути поновлені у заявлений ним спосіб.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходив службу в Національній поліції в Департаменті внутрішньої безпеки в спеціальному званні старший лейтенант поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок.

На підставі наказу Департаменту від 03.08.2023 № 175 відносно позивача проведено службове розслідування, за результатом якого складено висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни працівником ДВБ НПУ ОСОБА_1 від 16.08.2023 (далі - Висновок), зі змісту якого встановлено таке.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 31.07.2023 № 1892 «Про відрядження працівників Департаменту внутрішньої безпеки» окремих працівників Департаменту, в тому числі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у період з 01 до 04 серпня 2023 року на службових автомобілях відряджено до Харківської області.

Наказом Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» від 12.11.2019 № 481 за старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 закріплений службовий автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO (далі - службовий автомобіль).

Старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок Департаменту старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , 02.08.2023 керуючи службовим автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись проїжджою частиною автодороги Київ-Харків-Довжанський в районі населеного пункту Пісочин, не врахував дорожньої обстановки та не вибравши безпечної швидкості руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка переходила проїжджу частину дороги в дії знаку «Пішохідний перехід» (далі - ДТП). Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинула.

Того ж дня, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві відомості за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001561 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

З місця події вилучено службовий автомобіль. Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України не затримувався. На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001561 триває.

ОСОБА_1 був відсторонений на час проведення службового розслідування від виконання службових обов`язків (посади).

Під час проведення службового розслідування опитаний ОСОБА_1 з приводу ДТП пояснив, що 02.08.2023 він у складі оперативної групи Департаменту перебував у м. Харкові. Внаслідок вдалих оперативних дій, з метою конвоювання затриманого до м. Києва, на місці було сформовано групу оперативного конвоювання, до складу якої увійшов і він, ОСОБА_1 . Конвоювання затриманого відбувалося на службовому автомобілі TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номер НОМЕР_1 (фактичні номерні знаки, які перебували на автомобілі та використовувалися для оперативної діяльності - НОМЕР_2 ).

ОСОБА_1 у складі сформованої групи конвоювання затриманого ОСОБА_3 на зазначеному автомобілі виїхали з м. Харкова (від спорткомплексу «Локомотив») до м. Києва автомобільним шляхом «Харків-Київ-Довжанський». О 19:10 год останній доповів своєму керівництву, що вони виїхали з м. Харкова та прямують до м. Києва.

За кермом службового автомобіля перебував ОСОБА_1 , поряд з ним на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_4 , позаду нього - затриманий ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля праворуч. Приблизно о 19:15 год вони проїхали с. Пісочин Харківської області. При цьому рухались у крайній лівій смузі із наявних трьох смуг за напрямком руху. Дорожнє покриття при цьому було без пошкоджень. Дорожня розмітка була присутня - повздовжня та переривчаста. Наближаючись до пішохідного переходу, конкретну відстань ОСОБА_1 не зміг повідомити, останній побачив знак «Пішохідний перехід» та відповідну дорожню розмітку. При цьому праворуч попереду (точну відстань не міг зазначити) від автомобіля у середній смузі рухався автомобіль TOYOTA RAV4. На дорозі був інтенсивний рух різних авто, які ОСОБА_1 не запам`ятав, оскільки не приділив цьому уваги. Як ОСОБА_1 запам`ятав, за його внутрішніми переконаннями, наближаючись до пішохідного переходу, він рухався зі швидкістю близько 70 кілометрів на годину. Наближаючись до пішохідного переходу ОСОБА_1 побачив ввімкнення сигналів габаритів на автомобілі TOYOTA RAV4 (тобто автомобіль почав гальмувати) та одразу перед службовим автомобілем (на якій відстані зазначити точно в поясненні не міг, але відстань була невелика), ОСОБА_1 побачив пішохода - дівчину, що котила велосипед та рухалася швидко, тобто бігла. Раніше він зазначеного пішохода не бачив. Побачивши пішохода ОСОБА_1 одразу застосував заходи екстреного гальмування, однак вжитими заходами, уникнути зіткнення з пішоходом не вдалося через раптовість його появи в полі зору. У подальшому автомобіль зіштовхнувся з пішоходом капотом та переднім бампером. Погода при цьому була ясна, сонячна, сонце не сліпило, однак інколи погіршувало видимість.

У своєму поясненні ОСОБА_1 також зазначив, що бачити пішохода заздалегідь, на його думку, перешкоджали автомобілі, які рухалися попереду в інших смугах - середній та правій. При під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу автомобілі рухались, на проїжджій частині будь-яких перешкод або небезпеки для ОСОБА_1 не було.

Зупинивши службовий автомобіль після зіткнення із пішоходом, ОСОБА_1 побачив, що пішохід та велосипед лежали попереду його автомобіля. Після зіткнення ОСОБА_1 вибіг з автомобіля, підбіг до пішохода, перевірив пульс на шиї, який був присутній, а також побачив, що дівчина дихала, і о 19:22 год він зателефонував у швидку допомогу. У зв`язку із тим, що пішохід перебувала обличчям в асфальт, перевіряти її стан та чи перебуває вона у свідомості він не став, щоб не зашкодити їй своїми діями.

На думку ОСОБА_1 , швидка допомога приїхала приблизно через 15-20 хвилин, перевіривши пульс лікар констатував смерть пішохода. Також з місця події до швидкої телефонував чоловік у військовій формі, але на якому автомобілі він був та куди в подальшому подівся ОСОБА_1 не відомо. Після зіткнення з пішоходом весь потік авто зупинився. Позаду автомобіля ОСОБА_1 , після зупинки, перебував автомобіль марки ВАЗ.

Також ОСОБА_1 зазначив, що пішохід біг одразу за межами пішохідного переходу. Крім того, по ходу руху та в місці зіткнення мався ухил.

У подальшому на місце прибула слідчо-оперативна група, та слідчий провів огляд та склав схему ДТП, з яким ОСОБА_1 ознайомився та підписав. Службовий автомобіль після огляду було евакуйовано на штраф-майданчик.

Опитаний з приводу ДТП лейтенант поліції ОСОБА_5 , пояснив, що 02.08.2023 він був у складі оперативної групи Департаменту та перебував у м. Харкові, звідки прямував до м. Києва у складі групи конвоювання з аналогічних з позивачем підстав.

У своїх поясненнях ОСОБА_5 навів обставини, аналогічні тим, що повідомив позивач та додав таке.

На службовому автомобілі здійснювали конвоювання затриманого у вечірній час, приблизно о 19:20 год. ОСОБА_5 . Погодні умови: температура повітря була приблизно 30 градусів, стан дорожнього покриття - сухе, сонце світило у лобове скло. У зазначений час службовий автомобіль під керуванням ОСОБА_1 проїхав смт Пісочин, піднявся на пагорб, рухався у потоці інших автомобілів у лівій смузі, швидкість руху ОСОБА_5 не пам`ятає. Попереду службового автомобіля на відстані приблизно 100 метрів рухався автомобіль, модель якої ОСОБА_5 не запам`ятав. Поряд зі службовим автомобілем з правого боку в середній дорожній смузі приблизно на пів корпусу - коршус попереду рухався автомобіль (позашляховик) темного кольору, керувала ним невідома ОСОБА_5 жінка. У подальшому ОСОБА_5 відволікався на пасажира, який сидів поряд ліворуч та боковим зором ОСОБА_5 побачив, що автомобіль (позашляховик) темного кольору, який рухався з правого боку, вповільнив рух (гальмував). Потім ОСОБА_5 побачив, що між службовим автомобілем та автомобілем (позашляховик), який рухався з правого боку щось блимнуло. ОСОБА_1 майже водночас з автомобілем, який був праворуч, почав різко гальмувати, автомобіль під час гальмування почав гальмувати ривками. Після початку гальмування, майже одразу, через 1-2 секунди ОСОБА_5 почув удар у передню частину автомобіля та їх автомобіль майже одразу в останню мить гальмування зупинився. Після зупинки автомобіля ОСОБА_5 вийшов і побачив, що стався наїзд на дівчину, яка котила велосипед та перебігала дорогу з права на ліво по ходу руху їхнього автомобіля. Також він побачив, що автомобіль, яким рухався, зупинився на відстані приблизно 10-15 метрів за пішохідним переходом, дівчину відкинуло на відстань приблизно 8 метрів, велосипед відкинуло приблизно на 10-12 метрів від нерухомого автомобіля. Потім ОСОБА_5 , наблизився до дівчини, яка лежала на проїзній частині дороги. ОСОБА_1 вибіг з машини та одразу почав викликати швидку медичну допомог. Дівчина була непритомною. ОСОБА_1 намацав пульс та повідомив ОСОБА_5 , що пульс є, та продовжував викликати швидку медичну допомогу, однак оператор швидкої на телефонний виклик не відповідав. ОСОБА_5 побіг до авто за аптечкою, повернувшись до дівчинки, побачив, що кровотечі немає, але зламана кінцівка. У подальшому вони з перебуваючи біля місця ДТП. ОСОБА_1 продовжували викликати швидку медичну допомогу,

У ході опитування, голова дисциплінарної комісії ОСОБА_6 запропоновав лейтенанту поліції ОСОБА_5 відповісти на декілька додаткових запитань, а саме: «Яку відстань проїхав службовий автомобіль, яким Ви рухалися після зіткнення з пішоходом до повної зупинки?»; ОСОБА_5 повідомив, що близько 2 метри.

На друге запитання: «На якій відстані від нерегульованого пішохідного переходу зупинився автомобіль (позашляховик) темного кольору, який рухався у середній дорожній смузі з правого боку від службового автомобіля?»; ОСОБА_5 повідомив, що він не бачив, оскільки, коли вийшов, то побачив, що цей автомобіль припаркувався на узбіччі на зупинці. Під час розмови із жінкою, яка керувала цим авто, вона повідомила, що дівчинка, що котила велосипед, почала бігти перед її автомобілем.

На третє запитання: «Чи бачили нерегульований пішохідний перехід на проїзній частині автошляху, яким Ви рухалися?»; ОСОБА_5 повідомив, що пішохідний перехід він побачив, коли вийшов з машини, до цього він його не бачив.

Опитаний підполковник поліції ОСОБА_4 повідомив, що конвоювання затриманого відбувалося на службовому автомобілі, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Під час руху до м. Києва ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 спостерігав за затриманою особою, періодично повертався вперед і дивився в напрямку руху автомобіля. За дорожньою обстановкою ОСОБА_4 не слідкував. Їхали на службовому автомобілі трасою, яка складалася із трьох смуг в кожному напрямку. Вони рухалися на службовому автомобілі в крайній лівій смузі зі швидкістю за відчуттям ОСОБА_4 , близько 60-70 км/год. Праворуч від них рухалися транспортні засоби та був щільний рух транспортних засобів. Праворуч від їхнього автомобіля приблизно на корпусу їх випереджав автомобіль (позашляховик). Приблизно о 19:20 год з-за вищезазначеного позашляховика перед ними вибігла невідома дівчина, яка котила велосипед та перебігала проїжджу частину дороги. ОСОБА_4 побачив дівчинку в момент, коли остання вибігла перед їх автомобілем і вигукнув «Стоп». ОСОБА_1 , за відчуттям ОСОБА_4 почав гальмувати перед тим, як він вигукнув «Стоп», але уникнути зіткнення не вдалося.

Опитаний безпосередній керівник начальник відділу швидкого реагування управління оперативних розробок Департаменту майор поліції ОСОБА_7 пояснив, окрім вищенаведених обставин, що перед виїздом у водіїв було перевірено наявність документів, які надають право керувати транспортними засобами, проведено інструктаж щодо неухильного виконання ПДР та розпорядчих документів МВС та НПУ України, які регламентують транспорту дисципліну. Водночас групам було проведено інструктаж керівництвом Департаменту щодо дотримання дисципліни і законності. До вищезазначеного ОСОБА_7 додав, що перед виїздом до міста Києва ним зі старшими груп та водіями транспортних засобів було проведено інструктаж та наголошено на дотриманні дисципліни, законності, транспортної дисципліни та Інструкції з конвоювання затриманих осіб. Того ж дня, близько о 19:23 год йому мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 та повідомив про ДТП за їх участі на службовому автомобілі, під керуванням ОСОБА_1 , а саме наїзд на пішохода. Після отриманого повідомлення ОСОБА_7 негайно повідомив начальника управління оперативних розробок Департаменту ОСОБА_12 (перебував у відпустці), який надав вказівку негайно поінформувати його заступника ОСОБА_8 для негайного інформування керівництва.

Опитана з приводу ДТП громадянка ОСОБА_9 , яка керувала автомобілем JEEP CHEROKEE, номерний знак НОМЕР_3 , по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» у напрямку с. Пісочин до с. Коротич пояснила, що при виїзді із с. Пісочин вона рухалась у середній смузі руху, приблизно на швидкості не більше 80-85 км/год та звернула увагу на автомобіль червоного кольору, седан, марку не бачила, який рухаючись у правій смузі, пригальмувавши, здійснив об`їзд пішохідного переходу з правого боку. У зв`язку з цим, ОСОБА_9 побачила дівчину, яка котила велосипед і перебувала з правого боку від пішохідного переходу та дивилася на зустрічний потік автомобілів. ОСОБА_9 почала гальмувати, в той момент дівчина вже перебігала по пішохідному переходу через проїзджу частину дороги з правого боку на лівий, тримаючи велосипед праворуч від себе. Потім дівчина пробігла повз автомобіль ОСОБА_9 і в той момент автомобіль LAND CRUISER PRADO білого кольору з крайньої лівої смуги допустив наїзд на дівчину з велосипедом. Від удару дівчину відкинуло на праву смугу, а велосипед - з правого боку від неї. У своєму поясненні ОСОБА_9 зазначила, що попередньо вона бачила зазначений автомобіль у ліве дзеркало свого автомобілю, водій якого, на її думку, не бачив пішохода, бо його відстань від автомобіля JEEP CHEROKEE дуже невелика. У подальшому ОСОБА_9 проїхала пішохідний перехід та припаркувалася біля зупинки громадського транспорту на узбіччі з правого боку. Із автомобілю LAND CRUISER PRADO вийшли два чоловіка у форменому одязі чорного кольору та ще один чоловік у цивільному одязі. Хто саме з цих чоловіків у форменому одязі був водієм їй не відомо. Потім приїхала швидка медична допомога, яка констатувала смерть дівчини.

Опитаний під час службового розслідування свідок ДТП громадянин ОСОБА_10 пояснив, що 02.08.2023 близько о 19:20 год він їхав за кермом автомобіля CHEVROLET AVEO ( НОМЕР_4 ), автошляхом «Київ-Харків-Довжанський» у напрямку с. Коротич, у лівій крайній смузі зі швидкістю приблизно 80 км/год. Проїхавши с. Пісочин, ОСОБА_10 , побачив пішохідний перехід, від якого він перебував на відстані приблизно 20 метрів, оскільки перед ним перебувало 3 автомобілі, останній з них був автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO. ОСОБА_10 побачив, як пішохід, якої саме статі не було відомо, швидко рухався через пішохідний перехід з правого боку до лівого. В той момент автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO здійснив наїзд на пішохода, від якого пішохід відлетів на смугу з правого боку. Потім ОСОБА_10 одразу зупинився та попрямував до пішохода для надання допомоги. Також, з автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO вийшли двоє чоловіків у форменому одязі чорного кольору. Далі ОСОБА_10 та згадані чоловіки підійшли до пішохода і він побачив, шо пішоходом виявилась неповнолітня дівчина, а приблизно у метрах 5 від дівчини перебував велосипед. ОСОБА_10 намагався виміряти пульс у дівчини, однак він був відсутній. Зазначені чоловіки поводилися тактовно, намагалися допомогти у дій ситуації, було помітно, що вони перебували у шоковому стані. Один з них повідомив, що сонце дуже сліпило і була погана видимість. Хто саме з них був за кермом автомобілю ОСОБА_10 не відомо.

Дослідивши та оцінивши встановлені під час службового розслідування обставини, дисциплінарна комісія встановила, що ОСОБА_1 під час керування службовим автомобілем проігноровано вимоги пунктів 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху.

Також встановила, що вищезазначена подія набула суспільного резонансу та була висвітлена в мережі «Інтернет» (на численних інформаційних сайтах) та, як наслідок, зазначена подія призвела до негативного впливу на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності Департаменту, так і Національної поліції України загалом, що завдає суттєвої шкоди авторитету установи на етапі її становлення та підриває довіру громадян до Національної поліції України.

Вчинений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 дисциплінарний проступок є несумісними з подальшою службою в поліції, оскільки пов`язаний з ігноруванням вимог, визначених Правилами дорожнього руху, Законом України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарним Національної поліції України.

Обставини, що можуть пом`якшувати відповідальність старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 є лише позитивна службова характеристика та відсутність дисциплінарних стягнень в матеріалах його особової справи.

Обставиною, що обтяжує відповідальність старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , є вчинення останнім ДТП з тяжкими наслідками, яка мала місце 02.08.2023 на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» біля населеного пункту Пісочин Харківської області.

Ураховуючи викладене, проведеним, у межах компетенції, службовим розслідуванням встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 допустив порушення вимог пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пункту 1 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 21 розділу 1 функціональних обов`язків (посадових інструкцій) за посадою, затверджених начальником Департаменту від 20.04.2023 № 334дск, що виразилося в ігноруванні вимог Правил дорожнього руху, що як наслідок призвело до надзвичайної події з тяжкими наслідками.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, пункту 1 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 21 розділу ІІ функціональних обов`язків (посадових інструкцій) за посадою, затверджених начальником Департаменту від 20.04.2023 № 334дск, що призвело до надзвичайної події з тяжкими наслідками, яка мала місце 02.08.2023 на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», що набуло суспільного резонансу та було висвітлено у мережі «Інтернет», як наслідок негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності як Департаменту, так і Національної поліції України загалом, дискредитації поліції, що завдає суттєвої шкоди авторитету Національної поліції України та підриває довіру громадян до неї, дисциплінарна комісія дійшла висновку про доцільність застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту від 06.08.2023 № 563, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, пункту 1 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 21 розділу ІІ функціональних обов`язків (посадових інструкцій) за посадою, затверджених начальником Департаменту від 20.04.2023 № 334дск, що призвело до надзвичайної події з тяжкими наслідками, яка мала місце 02.08.2023 на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», що набуло суспільного резонансу та було висвітлено у мережі «Інтернет», як наслідок негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності як Департаменту, так і Національної поліції України загалом, дискредитації поліції, що завдає суттєвої шкоди авторитету Національної поліції України та підриває довіру громадян до неї, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

На підставі наказу Департаменту від 06.08.2023 № 563, наказом Департаменту від 06.08.2023 № 304 о/с, відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 (0036874), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу швидкого реагування управління оперативних розробок, із 16 серпня 2023 року.

Вважаючи накази Департаменту від 06.08.2023 №№ 563 т№ 304 о/с протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про їх скасування та поновлення його на посаді.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша статті 19 Закону № 580).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини статті 64 Закону № 580 особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно з частиною першою статті 70 Закону № 580 поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

За приписами пункту 6 частини першої, частинами другою-третьою статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Таким чином служба в поліції є державною службою особливого характеру, що передбачає неухильне дотримання вимог чинного законодавства України та покладає на поліцейського певні обмеження у поведінці.

При цьому, як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96).

У свою чергу, згідно з пунктами 1, 2 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказ Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179), Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, окрім іншого, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики (пункт 3 розділу ІV Правил).

Таким чином, у будь-який час та за будь-яких обставин поліцейський зобов`язаний дотримуватися вимог чинного законодавства України, бути відповідальним перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

При цьому, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Також суд звертає увагу на той факт, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції, їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Статут).

Відповідно до частини першої, третьої статті 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, окрім іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно зі статтею 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (частина перша статті 12 Статуту).

Таким чином, виходячи з аналізу наведених положень вбачається, що дисциплінарним проступком визнається винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає у недотриманні ним, зокрема законів України та актів Кабінету Міністрів України, що призвело до заподіяння шкоди іншим особам та/або тяжких наслідків.

Так, правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону № 3353 учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно з приписами частини другої статті 16 Закону № 3353, водій зобов`язаний, зокрема:

вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, осіб з інвалідністю, велосипедистів і людей похилого віку;

надавати переважне право руху пішоходу, який знаходиться на пішохідній доріжці (зебрі). У цьому разі водій зобов`язаний надати можливість пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з пунктами 1.3., 1.7., 1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту б) пункту 2.3. ПДВ, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За приписами пунктів 18.1., 18.4. ПДР, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З матеріалів справи судом встановлено, що під час службового розслідування встановлено недотримання позивачем вищенаведених положень Закону № 3353 та ПДР, що призвело до тяжких наслідків (смерті пішохода). Такі обставини позивачем належними та допустимими доказами не спростовані.

Статтею 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

В силу частини першої-четвертої статті 14 Статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893) службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктами 1, 4 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу VІ, пункту 1 розділу VІІ Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 19 Статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Водночас, як вже зазначалось, службова дисципліна в органах поліції досягається дотриманням поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також неупередженим, гідним та сумлінним виконанням поліцейськими своїх обов`язків та утриманням від вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

Судом встановлено, що вивченням в ході службового розслідування матеріалів, пояснень очевидців події, встановлено факт порушення позивачем вимог законодавства України в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що призвело до ДТП з тяжкими наслідками, тим самим викликало суспільний резонанс, оскільки набуло розголосу у мережі Інтернет, що в цілому дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції України в очах громадськості.

Натомість судом встановлено, що відповідачем дотримані наведені положення Закону №580, Статуту і Порядку № 893, призначено службове розслідування відносно позивача та відсторонено його від виконання службових обов`язків внаслідок вчинення ним ДТП, що призвело до смерті потерпілої, за фактом чого відносно позивача порушено і здійснюється кримінальне провадження за №0001561 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Також судом встановлено, що відповідачем дотримано вимоги Закону № 580, Статуту і Порядку № 893 щодо процедури здійснення та оформлення результатів службового розслідування, що належними та допустимими доказами позивачем не спростовано. Обставини самої події ДТП, яка сталася 02.08.2023 та призвела до тяжких наслідків позивачем в цілому не заперечуються, проте він вважає, що вжив усіх можливих заходів для уникнення ДТП.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення, відповідачем досліджено та надано оцінку обставинам, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, проведеного відносно позивача, під час розгляду справи не надано.

Відтак, враховуючи встановлені обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, суд погоджується із висновком службового розслідування, яким встановлені достатні підстави для застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.

Також, врахувавши обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та її невідворотні наслідки, суд вважає, що проступок позивача відноситься до важких, оскільки порочить високе звання поліцейського, підриває довіру та авторитет Національної поліції України в очах громадськості, незалежно від попередньої поведінки позивача, тож застосований до позивача крайній захід дисциплінарного впливу (звільнення зі служби) є у даному випадку співмірним стягненням.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

На відміну від адміністративної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Відтак, наявність справи про адміністративне правопорушення стосовно особи поліцейського, не виключає можливості застосування стосовно нього звільнення у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають авторитет поліції в очах громадськості і є несумісним з подальшим проходженням служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 12.04 2018 у справі № 815/3636/15.

Одночасно, суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно-правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2019 по справі №819/736/18.

Службовим розслідуванням встановлено недотримання позивачем положень законів та підзаконних нормативно-правових актів, отже порушення службової дисципліни, що виразилось у вчиненні діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 12.01.2012 в справі «Горовенки та Бугара проти України» (заяви №№ 36146/05 та 42418/05 пункт 28) зазначено, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям.

Суд вважає, що вчинення поліцейським ДТП, що призвело до невідворотних тяжких наслідків (смерті потерпілого) є вчинком, який дискредитує систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви як такої, що не є підтвердженою документально та нормативно.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки оскаржувані накази прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені положеннями законодавства, чинного та момент виникнення спірних відносин, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовна заява не підлягає задоволенню.

У взаємозв`язку з вищенаведеним та керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.