Справа № 640/11593/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 21.06.2022 за №472 (в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення), від 29.06.2022 №1030/ос (про звільнення позивача) та зобов`язати відповідача поновити позивача на раніше займаній посаді з дати ухвалення судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. Адміністративний позов залишено без розгляду.

Суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява позивачем подана до суду засобами поштового зв`язку 26.07.2022 (згідно печатки на кінцевому аркуші позову), тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки про відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би засвідчив дату фактичного отримання позивачем оскаржуваного наказу.

Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу в яких зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

26.06.2024 Головним управлінням Національної поліції у м. Києві до суду подано клопотання про залишення позову без розгляду з підстави пропущення позивачем строку, встановленого законодавцем для оскарження наказу про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

06.08.2024 позивачем подано заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, в якому позивач зазначив про дотримання строку звернення до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини на які посилається позивач в запереченнях на клопотання про залишення позову без розгляду є необґрунтованими, тому позивачем пропущений строк звернення до суду, тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із застосуванням до позивача, як поліцейського, дисциплінарного стягнення у виді звільнення шляхом винесення спірних наказів відповідачем від 21.06.2022 за №472 (в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення), від 29.06.2022 №1030/ос (про звільнення позивача).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону №2337-8, поліцейський має право подати рапорт про перегляд застосованого до нього дисциплінарного стягнення або його скасування протягом трьох днів з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Подання поліцейським рапорту про перегляд або скасування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється протягом п`яти днів, але не пізніше видання наказу по особовому складу про виконання такого стягнення.

З огляду на те, що позивачу направлено наказ про звільнення засобами поштового зв`язку 29.06.2022 (згідно доданої до відзиву копії квитанції про відправлення листа за вих. №1611/125/26/01-2022), він вважається таким, що належним чином поінформований про своє звільнення 03.07.2022.

Враховуючи наведене, згідно приписів ч. 4 ст. 30 Закону №2337-8, кінцевим строком для судового оскарження позивачем наказу про його звільнення є 18.07.2022.

Втім, позовна заява позивачем подана до суду засобами поштового зв`язку 26.07.2022 (згідно печатки на кінцевому аркуші позову), тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

При цьому, відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд першої інстанції виходив з того, що після відкриття провадження у справі суд виявив, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшовши висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду після відкриття провадження у справі, на основі доводів відповідача, викладених у клопотанні про застосування строків позовної давності, згідно приписів ч.13 ст.171 КАС України мав залишити позовну заяву без руху, тим самим надавши позивачу можливість навести свої доводи на спростування викладених у такому клопотанні обставин.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Колегія суддів зазначає, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ненадання позивачу можливості навести свої доводи щодо клопотання відповідача про пропущення процесуальних строків, через не постановлення ухвали про залишення позову без руху, як це передбачено ч.13 ст.171 КАС України, що мало наслідком залишення позовної заяви без розгляду п.8 ч.1 ст.240 КАС України та прийняття оскаржуваного рішення, фактично перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду постановлена передчасно, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом із тим, колегія суддів наголошує, що скасовуючи ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, дана справа повертається на стадію залишення позовної заяви без руху, оскільки судом апеляційної інстанції не було надано оцінки факту пропущення чи дотримання позивачем строку звернення до суду, а лише досліджувалось питання дотримання судом першої інстанції норм процесуального права. Тобто суд першої інстанції буде вирішувати питання щодо залишення позовної заяви без руху з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду та в подальшому надавати оцінку доводам позивача щодо даного питання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвала Київського окружного адміністративного суду (вступна та резолютивна частини) датовані 11 жовтня 2024 року, натомість повний текст ухвали Київського окружного адміністративного суду датований 24 жовтня 2024 року.

На переконання суду апеляційної інстанції, дана обставина свідчить про наявність описки (технічної помилки) в рішення суду першої інстанції та не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року - скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії залишення позовної заяви без руху.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова