Справа № 640/22994/20
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби, співвідповідач - Житомирська митниця про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,-
28 вересня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської митниці Держмитслужби з вимогами:
- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100530/2020/300033/2 від 31.08.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації UA100530/2020/0579 від 31.08.2020.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ФОП ОСОБА_1 з метою митного оформлення товарів подало до Київської митниці Держмитслужби митну електронну декларацію № UA100530/2020/041753 від 31.08.2020 р., а також документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. Під час декларування товарів за вказаною електронною митною декларацією позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною договору та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема контракт, рахунок-фактуру (інвойс), коносамент, транспортні перевізні документи та інші документи, зазначені в графі 44 митної декларації. Вказує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу. Всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару наявні у підприємства та надані під час митного оформлення товару. З огляду на викладене позивач вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товару є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
01.02.2021 відповідачем надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що під час здійснення Київською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.
06.10.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника Житомирської митниці надійшло клопотання про заміну відповідача у справі.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2825 «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).
Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято до провадження справу та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
11.02.2025 від позивача надішли додаткові пояснення у справі в яких останній заперечував проти заміни відповідача у справі з Київської митниці Держмитслужби на Житомирську митницю.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 20.01.2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та компанією GRUPLAST Gruba Spolka Jawna., (Польша) (Продавець) укладено контракт № 20012016 від 20.01.2016 р. на поставку стретч - плівки ПЕ, поліетиленових пакетів та інших поліетиленових виробів. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення Покупця. Кожне замовлення укладається у формі Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Контракту. У кожній специфікації Сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.
Згідно п.2.2. 2.3. контракту № 20012016 від 20.01.2016 р. - загальна вартість Товару, що буде поставлятись по цьому Контракту, становить 400 000 Євро (Чотириста тисяч Євро).
Ціни окремих позицій будуть вказані в Специфікаціях до цього Контракту.
Пунктами 3.1. 3.2. контракту № 20012016 від 20.01.2016 р. визначено, що оплата Товару проводиться у формі попередньої оплати або у формі оплати після відвантаження Товару Постачальником. Форма оплати Товару визначається усною домовленістю Сторін.
Розрахунки здійснюються шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок Постачальника.
Відповідно до п. 4.2. контракту № 20012016 від 20.01.2016 р. - при тлумаченні положень Контракту в базисних умовах поставок будуть використовуватися правила тлумачення міжнародних торгових термінів, відповідно до положень «Інкотермс 2010».
Митну вартість товару визначено декларантом самостійно за основним методом на рівні 0,92 евро за кілограм.
З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем було подано відповідачу митну декларацію № UA100530/2020/041753 від 31.08.2020 р. з наданими на підтвердження митної вартості товару документами:
- Пакувальний лист від 27.08.2020 року;
- Платіжний документ Swift, що підтверджує оплату вартості товару від 26.08.2020 року;
- Міжнародна автомобільна накладна (СМR) N9100000/20/896685 від 27.08.2020 року;
- Калькуляції продукції б.н. від 25.08.2020 року;
- Прайс-лист б.н. від 22.07.2020 року;
- Додаткова угода № 1 від 26.08.2016 року;
- Додаткова угода № 2 від 09.02.2018 року;
- Додаткова угода № 3 від 27.12.2018 року;
- Додаткова угода № 4 від 31.07.2019 року;
- Додаткова угода N9 6 від 03.01.2020 року;
- Контракт № 20012016 від 20.01.2016 року;
- Специфікація №137/1 від 25.08,2020 року до контракту №20012016 від 20.01.2016 року;
- Договір-Заявка на перевезення №155 від 21.08.2020 року;
- Фактура FVЕХР/0145/20 від 27.08.2020 року;
- Рахунок проформа FРRО/0331/20 від 20.07.2020 року;
- Копія митної декларації країни відправлення № 20РL445010Е1273616 від 27.08.2020 року;
- Лист пояснення про достовірність декларування транспортних витрат від 31.08.2020 року 1931/08/2020-1.
За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, а також виявлені розбіжності у наданих документах, а саме:
2) Згідно наданого рахунку-фактури на транспортні витрати від 27.08.2020 №ТR2000203 не зазначено який саме товар переміщувався, його асортимент та вага.
Вищезазначене стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару повідомленням, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
У відповідь на повідомлення митного органу позивачем листом від 31.08.2020 року 1931/08/2020-1 надав Відповідачу пояснення про достовірність декларування транспортних витрат.
Враховуючи наведене вище, відповідно до вимог ст. 55 Митного кодексу України відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UА100530/2020/300033/2 від 31.08.2020. Митну вартість скориговано до рівня 1,05 євро за кілограм.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України № 689 від 11.09.2015 року затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
У випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Контроль за правильністю визначення митної вартості у випадках, передбачених абзацом першим, здійснюється посадовою особою, що здійснює такий контроль, за погодженням з керівником підрозділу митного оформлення (заступником керівника, старшим зміни). Відповідне погодження засвідчується шляхом проставлення підпису на роздрукованому переліку митних формальностей за митною декларацією, поряд з відомостями про виконання митної формальності за напрямком контролю митної вартості (п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій).
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно приписів 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд вказує, що 20.01.2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та компанією GRUPLAST Gruba Spolka Jawna., (Польша) (Продавець) укладено контракт № 20012016 від 20.01.2016 р. на поставку стретч - плівки ПЕ, поліетиленових пакетів та інших поліетиленових виробів. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення Покупця. Кожне замовлення укладається у формі Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Контракту. У кожній специфікації Сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.
Митну вартість товару визначено декларантом самостійно за основним методом на рівні 0,92 евро за кілограм.
З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем було подано відповідачу митну декларацію № UA100530/2020/041753 від 31.08.2020 р. з наданими на підтвердження митної вартості товару документами:
- Пакувальний лист від 27.08.2020 року;
- Платіжний документ Swift, що підтверджує оплату вартості товару від 26.08.2020 року;
- Міжнародна автомобільна накладна (СМR) N9100000/20/896685 від 27.08.2020 року;
- Калькуляції продукції б.н. від 25.08.2020 року;
- Прайс-лист б.н. від 22.07.2020 року;
- Додаткова угода № 1 від 26.08.2016 року;
- Додаткова угода № 2 від 09.02.2018 року;
- Додаткова угода № 3 від 27.12.2018 року;
- Додаткова угода № 4 від 31.07.2019 року;
- Додаткова угода N9 6 від 03.01.2020 року;
- Контракт № 20012016 від 20.01.2016 року;
- Специфікація №137/1 від 25.08,2020 року до контракту №20012016 від 20.01.2016 року;
- Договір-Заявка на перевезення №155 від 21.08.2020 року;
- Фактура FVЕХР/0145/20 від 27.08.2020 року;
- Рахунок проформа FРRО/0331/20 від 20.07.2020 року;
- Копія митної декларації країни відправлення № 20РL445010Е1273616 від 27.08.2020 року;
- Лист пояснення про достовірність декларування транспортних витрат від 31.08.2020 року 1931/08/2020-1.
Матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до контракту № 20012016 від 20.01.2016 року, оплата товару проводиться у формі попередньої оплати. Яка в свою чергу формується на підставі Рахунку-проформи №РРКО/0331/20 від 20.07.2020 року.
Стосовно того, що в рахунку-фактури на транспортні витрати від 27.08.2020 №ТR2000203 не зазначено який саме товар переміщувався, його асортимент та вага суд зазначає наступне.
Так, в рахунку-фактурі на транспортні витрати від 27.08.2020 №ТR2000203 наявне посилання на Договір-Заявку на перевезення №155 від 21.08.2020 року, який також був наданий для митного оформлення, в якому, в п. 6. вказано: назву вантажу, його вагу та кількість - пакувальні матеріали на піддонах, до 23,2 т.
При цьому, під час митного оформлення було також надано СМR (Міжнародна транспортна накладна), в якій також міститься інформація про найменування вантажу, його вагу, кількість місце завантаження та розвантаження.
Таким чином з зазначених документів вбачається, що всі банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару Позивачем були надані в повному обсязі, а отже розбіжності в документах, що підтверджують оплату товару відсутні.
Суд зазначає, що інші розбіжності зазначені митним органом спростовуються наданими Позивачем разом з Листом поясненням про достовірність декларування транспортних витрат від 31.08.2020 року 1931/08/2020-1 калькуляцією ціни для підтвердження заявленої митної вартості.
Положення п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником документи є допустимими доказами розміру таких витрат.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Отже, наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.
Суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
Таким чином подані декларантом документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
На підставі встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно проведено коригування митної вартості за рішенням №UА100530/2020/300033/2 від 31.08.2020 та складено Позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA100530/2020/0579 від 31.08.2020.
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення прийнято відповідачем протиправно, отже є такими, що підлягають скасуванню.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, доводи позивача є обґрунтованими, а позовна заява ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2102,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 9615 від 23.09.2020 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 243, 246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100530/2020/300033/2 від 31.08.2020.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100530/2020/0579 від 31.08.2020.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 квітня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков