Справа № 480/6919/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 480/6919/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Каверіна Сергія Миколайовича на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2025, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 08.01.25 по справі № 480/6919/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить :

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у застосуванні із жовтня 2022 по січень 2023 включно посадового окладу за 20 тарифним розрядом у розмірі 4 510.00 грн при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 із жовтня 2022 по січень 2023 включно грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням посадового окладу за 32 тарифним розрядом у розмірі 6 200.00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 12.05.2024 № 501-ОС старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України № 2232-XII) у запас.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 17.05.2024 № 522-ОС старшому лейтенанту ОСОБА_1 припинено контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 17.05.2024.

Позивач вважає, що під час проходження військової служби відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплату йому грошового забезпечення.

Посилається на те, що з жовтня 2022 розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 мав бути здійснений із розміру посадового окладу 6 200.00 грн за 32 тарифним розрядом, встановленого за посадою начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативно-розшукового відділу за якою останній тимчасово виконував обов`язки, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2022 № 3339-ОС.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби до п`ятого прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ). Оскільки останнім місцем проходження військової служби позивача є не військова частина НОМЕР_1 , тому позивач повинен звернутися зі своїми вимогами до належного відповідача, який на день виключення зі списків особового складу повинен розрахувати позивача за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, у тому числі грошового забезпечення.

Крім того, зазначив, що позивач при виключенні зі списків особового складу отримав грошовий атестат, який по прибуттю до НОМЕР_2 прикордонного загону мав пред`явити у фінансово економічний відділ. Як вбачається з грошового атестата, в останньому зазначаються всі види грошового забезпечення та по який час задоволено військовослужбовця, що свідчить про ознайомлення позивача в день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 07.01.2023, що позивачу нараховано та виплачено.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення вмотивовано тим, що позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби до п`ятого прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ), саме з цієї військової частини він був звільнений з військової служби наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 17.05.2024 № 522-ОС та з ним припинено контракт і виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. З ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) позивач не звільнявся.

Суд зазначив, що в Положенні про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009) прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його звільнено.

Не погодившись з вказаним рішенням, представником позивача адвокатом Каверіним С.М. подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції всупереч вимог положення статті 48 КАС України, не з`ясовано, хто є належним відповідачем у справі та не вирішено питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Разом з тим, представник позивача зазначає, що позивачем пред`явлено позов до належного відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів позовної заяви, саме НОМЕР_4 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) в період із жовтня 2022 по січень 2023 здійснював нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у відзиві на позовну заяву.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 12.05.2024 № 501-ОС старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України № 2232-XII у запас (а.с. 11).

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 17.05.2024 № 522-ОС старшому лейтенанту ОСОБА_1 припинено контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 17.05.2024 (а.с. 13).

З документів наданих на адвокатські запити ОСОБА_1 в період з вересня 2021 по січень 2023 проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2022 № 3339-ОС покладено тимчасове виконання обов`язків на лейтенанта ОСОБА_1 (П-022469), старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_1 ) головного оперативно-розшукового відділу за вакантною посадою начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативно-розшукового відділу (підполковник 32 тарифного розряду), з 15.10.2022 (а.с. 7).

Разом з тим, як вбачається з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення з жовтня 2022 ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад за займаною посадою старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_1 ) головного оперативно-розшукового відділу у розмірі 4 510.00 грн. (20 т.р.) (а.с. 20).

Вважаючи, що під час проходження військової служби відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплата йому грошового забезпечення позивач звернувся до суду.

Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 25 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон України № 661-IV) визначено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Згідно із ч. 3 ст. 25 Закону України № 661-IV військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Частина 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України № 2011-XII) передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 5 частини 1 статтею 8 Закону України № 2011-XII визначено, що у разі тимчасового заміщення військовослужбовцем вищестоящої командної посади оплата провадиться у встановленому порядку по заміщуваній посаді.

Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009).

Відповідно до пункту 132 Положення № 1115/2009 у зв`язку із службовою необхідністю на військовослужбовця, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою рівною або вищою посадою, зокрема:

вакантною - у разі його згоди;

не вакантною - у разі тимчасової відсутності або внаслідок усунення від виконання службових обов`язків чи відсторонення від посади військовослужбовця, який її займає.

Безперервний строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою не повинен перевищувати шести місяців, а за не вакантною - чотирьох місяців, за винятком випадку, передбаченого пунктом 146 цього Положення.

На військовослужбовця, який займає штатну посаду, за його згодою може бути покладено виконання обов`язків за невакантною посадою на час перебування військовослужбовця, який її займає, у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показниками).

На військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників, тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою може бути покладено у порядку, визначеному цим пунктом, на строк не більше двох місяців.

Тимчасове виконання обов`язків за вакантними і не вакантними військовими посадами може покладатися на:

осіб рядового складу - за посадами, за якими штатом передбачені військові звання рядового складу;

осіб сержантського і старшинського складу - за посадами, за якими штатом передбачені військові звання сержантського і старшинського або молодшого офіцерського складу, якщо їм не підпорядковані офіцери;

осіб молодшого офіцерського складу - за посадами, за якими штатом передбачені граничні військові звання молодшого офіцерського складу або старшого офіцерського складу;

осіб старшого офіцерського складу - за посадами, за якими штатом передбачені військові звання старшого або вищого офіцерського складу;

осіб вищого офіцерського складу - за посадами, за якими штатом передбачені військові звання вищого офіцерського складу.

Тимчасове виконання обов`язків покладається на військовослужбовців наказом начальника органу Держприкордонслужби, у підпорядкуванні якого перебуває військовослужбовець, або наказом керівника вищого рівня.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (далі Інструкція № 558) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Державної прикордонної служби України за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, виходячи із загальних положень трудового законодавства, саме на власника (роботодавця) покладено обов`язок провести повний розрахунок із працівником належних йому до виплати грошових сум у зв`язку з його звільненням.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що здійснення розрахунку за всіма видами матеріального та фінансового забезпечення за всі періоди проходження служби здійснюється у разі звільнення особи з військової служби. При цьому, нарахування та виплата відповідних сум здійснюється за останнім місцем служби, тобто органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків особового складу, у зв`язку із звільненням з військової служби.

Як встановлено судом, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.01.2023 № 09-ОС «Про особовий склад» виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ).

Таким чином, з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) позивач не звільнявся.

Відповідно до пункту 7 Положення № 1115/2009 закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби) у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим.

Згідно з пунктом 12 Положення № 1115/2009 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються Адміністрацією Держприкордонслужби.

Згідно з п. 293. Положення № 1115/2009 особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.

У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Тобто, в Положенні № 1115/2009 прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його було звільнено.

Норми абзацу двадцять першого пункту 13 глави 10 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2017 № 468 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.08.2017 за № 1011/30879) визначають, що в наказах начальників органів Держприкордонслужби про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України у зв`язку зі звільненням з військової служби в обов`язковому порядку зазначається які необхідно здійснити виплати: матеріальної допомоги на оздоровлення, додаткових грошових винагород, одноразової грошової допомоги при звільненні, в якому розмірі та за який термін військової служби.

Як встановлено судом, позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби до п`ятого прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ), саме з цієї військової частини він був звільнений з військової служби наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 17.05.2024 № 522-ОС та з ним припинено контракт і виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Тому саме НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України повинен, у разі наявності підстав, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 із жовтня 2022 по січень 2023 включно грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням посадового окладу за 32 тарифним розрядом у розмірі 6 200.00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що підстави та порядок заміни неналежної сторони в адміністративному процесі встановлені статтею 48 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відтак, допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, а можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 822/620/15, від 14.04.2022 в справі № 160/12574/20, від 22.01.2025 у справі № 380/15071/23.

Суд апеляційної інстанції вважає, що заміна відповідача на стадії апеляційного провадження створює порушення належної процесуальної правоздатності та дієздатності щодо належної реалізації належним відповідачем своїх прав та обов`язків визначених процесуальним кодексом, як сторони по справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.12.2018 у справі № 803/1252/17 якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.11.2019 у справі № 826/12172/18 відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у силу приписів статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідача НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, як і позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів уважає, що у цьому випадку слід відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пред`явлення його до неналежного органу.

Одночасно колегія суддів зазначає, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його залучення на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте вже до належного відповідача, із заявою про поновлення строку на звернення до суду у разі необхідності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Каверіна Сергія Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 по справі № 480/6919/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова