Справа № 440/15480/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 440/15480/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко) від 08.11.2024 року по справі № 440/15480/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення за підпорядкованістю до вищого командування Списку про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання "капітан";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 направити за підпорядкованістю до вищого командування Список про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання "капітан";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити недоотримане грошове забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, починаючи з 16.02.2023 по 17.06.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати підйомної допомоги, передбаченої Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05 лютого 2018 року № 45;

- зобов`язати нарахувати та виплатити Військову частину НОМЕР_1 неотриману підйомну допомогу передбачену Порядком виплат військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05 лютого 2018 року № 45;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи не повно були встановлені обставини справи та не розглянуті усі вимоги. Вказує, що єдиною підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про присвоєння чергового військового звання "капітан" суд першої інстанції зазначив те, що у відповідача була відсутня особова справа. Однак на думку позивача таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи, адже відповідно до супровідного листа ВЧ НОМЕР_2 № 752дск особова справа позивача була направлена ще 25.02.2023 та отримана відповідачем. Однак факт отримання не фіксувався належним чином у зв`язку з бездіяльністю командира ВЧ та умисним перешкоджанням позивачу отримати чергове військове звання. Зареєстровано було лише 24.06.2023 року за вхідним номером № 3272дск. Крім того, станом на 25.06.2023 особова справа знаходилась у відповідача, однак у відповіді на запит позивача зазначено про її відсутність. Після переведення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 відповідно до супровідного листа від 19.07.2023 № 1846/290 особова справа була направлено командиром ВЧ НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 , тобто не видана на руки в опечатаному пакеті ОСОБА_1 , а з наказом № 168 від 17.06.2023 позивача взагалі не було ознайомлено. Щодо відмови у задоволенні вимоги про виплату підйомної допомоги у разі переїзду на нове місце проходження військової служби вказує, що суд першої інстанції посилався на неможливість такої виплати у зв`язку з відсутністю особової справи позивача у військовій частині. При цьому, не прийняв до уваги норми Положення № 1153/2008 стосовно того, що один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця. Тобто підстави для невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у військовій частині НОМЕР_1 взагалі відсутні і це грубо порушило законні права позивача. Також вказав, що вимога щодо стягнення моральної шкоди, взагалі не розглядалась.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до посвідчення офіцера серія НОМЕР_4 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, особистий № , військове звання "старший лейтенант" присвоєно 25.07.2021.

Військову службу в Збройних Силах України позивач проходить на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.02.2023 № 51 наказано старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера відділення морально-психологічного забезпечення, призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 20.01.2023 № 62 на посаду помічника оперативного чергового групи бойового управління військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 16.02.2023 справи та посаду здав та вибув для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ; з 16.02.2023 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; вислуга років в Збройних Силах України становить: календарна 05 років 00 місяців 27 днів. Підстава: витяг із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2023 № 62, рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_1 про здачу посади.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2023 № 48 старший лейтенант ОСОБА_1 вважається таким, що 17.02.2023 прибув для проходження служби, з 17.02.2023 зарахований на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 та допущений до виконання обов`язків за посадою помічника оперативного чергового групи бойового управління військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , ВОС - 901013, ШПК - "старший лейтенант", посадовий оклад - 3520 гривень на місяць (13 тарифний розряд), а також вважається таким, що з 17.02.2023 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, з 17.02.2023 зарахований на продовольче забезпечення. Підстава: наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.01.2023 № 62, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.02.203 № 51, припис військової частини НОМЕР_2 від 16.02.2023 № 41, рапорт про прийняття справ та посади від 16.02.2023, продовольчий атестат - книжка № НОМЕР_6 серія АВГ № 88, атестат РАО № 587 книжка № 180 серія 1, грошовий атестат № 214 від 16.02.2023.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_7 (по особовому складу) від 07.06.2023 № 88 відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України старшого лейтенанта ОСОБА_1 , оперативного чергового групи бойового управління військової частини НОМЕР_1 , звільнено з займаної посади і призначено заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_3 , ВОС - 3410003. Призначався за ініціативою військовослужбовця на нижчу посаду з ШПК "капітан" на шпк "старший лейтенант".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2023 № 168 наказано старшого лейтенанта ОСОБА_1 , оперативного чергового групи бойового управління військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_7 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_7 (по особовому складу) від 07.06.2023 № 88 заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_3 , ВОС - 341003, вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби; з 17.06.2023 виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_8 ; підйомна допомога, відповідно до пункту 8 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45, не виплачувалась. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_7 (по особовому складу) від 07.06.2023 № 88, рапорт про здачу посади ОСОБА_1 від 14.06.2023 № 88-Р.

У вересні 2023 року представник позивача адвокат Килиба О.В. звернувся до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, у якому, зокрема, просив: - надати інформацію та належним чином завірені копії документів, які підтверджують факт розгляду у військовій частині НОМЕР_1 питання надання чергового військового звання ОСОБА_1 у встановленому порядку; - надати інформацію та належним чином завірені копії документів, які підтверджують надходження до військової частини НОМЕР_1 особової справи ОСОБА_1 та/або які дії були вчинені командуванням щодо витребування справи; - надати належним чином завірені копії документів на підставі, яких ОСОБА_1 був переведений до військової частини НОМЕР_1 та з якого числа приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з листом військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2023 № 1846/418 у відповідь на адвокатський запит проінформовано, що по причині відсутності у військовій частині НОМЕР_1 особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_1 під час проходження ним військової служби в зазначеній військовій частині питання присвоєння чергового військового звання старшому лейтенанту ОСОБА_1 не розглядалося.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення за підпорядкованістю до вищого командування Списку про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання "капітан", а також бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати підйомної допомоги, передбаченої Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05 лютого 2018 року № 45, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що без особової справи позивача у командування військової частини НОМЕР_1 була відсутня можливість формування відносно старшого лейтенанта ОСОБА_1 як Контрольгого Списку знань так і Списку військовослужбовців, які подаються до присвоєння військових звань наказами вищих посадових осіб. Крім того, подальше переміщення позивача по службі до іншої військової частини також унеможливило подальше подання відповідачем зазначених вище списків відносно старшого лейтенанта ОСОБА_1 для призначення йому чергового звання "капітан". Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоотримане грошове забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 суд виходив з того, що військова частина НОМЕР_1 отримала особову справу вже після його виключення із списків військової частини, а сам позивач з рапортом, клопотанням чи в інший спосіб впродовж проходження ним військової служби не повідомляв, що він проходить службу за контрактом, а також не клопотав про виплату йому підйомної допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" присвоєння військових звань та пониження у військовому званні військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, переатестація осіб, які мають спеціальні звання або класні чини, для присвоєння військових звань здійснюються в порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, положеннями про проходження військової служби, положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Військові звання присвоюються довічно. Позбавлення військових звань та поновлення у військовому званні здійснюються за рішенням суду.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 р. (далі Положення № 1153/2008).

Відповідно до п. 1 Положення № 1153/2008 останнє застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з п. 12 Положення № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 41 Положення № 1153/2008 військове звання може бути первинним або черговим.

Для осіб рядового складу первинним є військове звання рекрута.

Для осіб сержантського та старшинського складу первинним є військове звання молодшого сержанта (старшини 2 статті);

Для осіб офіцерського складу первинним є військове звання молодшого лейтенанта.

Черговим військовим званням є військове звання, наступне за тим, яке має військовослужбовець.

Згідно з пунктом 43 Положення № 1153/2008 чергові військові звання військовослужбовцям присвоюються:

до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

до підполковника (капітана 2 рангу) включно - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них, а також командувачами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_9 , керівником служби персоналу Міністерства оборони України;

до полковника (капітана 1 рангу) включно - Міністром оборони України та Головнокомандувачем Збройних Сил України (крім військовослужбовців, призначення на посади яких здійснюється Міністром оборони України).

до полковника (капітана 1 рангу) включно - Міністром оборони України та Головнокомандувачем Збройних Сил України (крім військовослужбовців, призначення на посади яких здійснюється Міністром оборони України), командиром військової частини НОМЕР_9 (військовослужбовцям військової частини НОМЕР_9 , підпорядкованих військових частин, закладів, установ та організацій).

Пунктом 46 Положення №1153/2008 визначено, що для військовослужбовців рядового складу, курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти строк вислуги у військовому званні рядового складу не встановлюється.

Для військовослужбовців сержантського і старшинського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) установлюються такі строки вислуги у військовому званні:

молодшого сержанта (старшини 2 статті) - 1 рік;

сержанта (старшини 1 статті) - 2 роки;

старшого сержанта, головного сержанта, штаб-сержанта, майстер-сержанта, старшого майстер-сержанта (головного старшини, головного корабельного старшини, штаб-старшини, майстер-старшини, старшого майстер-старшини) - 3 роки.

Строк вислуги у військовому званні головного майстер-сержанта (головного майстер-старшини) не встановлюється.

Для військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти строк вислуги у військових званнях сержантського і старшинського складу встановлюється шість місяців.

Для осіб молодшого та старшого офіцерського складу встановлюються такі строки вислуги у військовому званні (крім офіцерів льотного складу авіації):

молодшого лейтенанта - 1 рік;

лейтенанта - 2 роки;

старшого лейтенанта, капітана (капітан-лейтенанта) - 3 роки;

майора (капітана 3 рангу) - 4 роки;

підполковника (капітана 2 рангу) - 5 років;

полковника (капітана 1 рангу) - 2 роки.

Для офіцерів льотного складу авіації встановлюються такі строки вислуги у військовому званні:

молодшого лейтенанта, лейтенанта - 1 рік;

старшого лейтенанта - 2 роки;

капітана, майора - 3 роки;

підполковника - 4 роки;

полковника - 2 роки.

Для осіб офіцерського складу, які не належать до льотного складу авіації, та здобули вищу освіту після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти з п`ятирічним строком навчання як курсанти, строк вислуги у військовому званні лейтенанта встановлюється один рік.

З оголошенням стану війни та до дня і часу його припинення для осіб сержантського, старшинського та офіцерського складу, які проходять військову службу, встановлюються такі строки вислуги у військовому званні:

молодшого та старшого сержантського і старшинського складу, молодшого офіцерського складу - 1 рік;

вищого сержантського і старшинського складу, старшого офіцерського складу - 2 роки.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, затверджений Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція №170).

Відповідно до пунктів 2.19, 2.20 Інструкції № 170 відбір кандидатів на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського, старшинського складу проводиться військовими частинами та територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Кандидати відбираються з числа громадян, визначених у частині першій статті 20 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

На кандидата, який успішно пройшов відбір на військову службу за контрактом, оформлюється особова справа.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції № 170 щорічно в кожній військовій частині до 30 листопада складається Контрольний список військовослужбовців, в яких строк вислуги у військовому званні закінчується в наступному році (далі - Контрольний список звань). Контрольний список звань є основним планувальним документом з питань організації своєчасного присвоєння чергових військових звань особовому складу військової частини. До Контрольного списку звань включаються всі військовослужбовці, у яких закінчуються встановлені строки вислуги у військових званнях у наступному році та які перебувають на посадах, штатні категорії за якими надають право на присвоєння цих звань.

На підставі Контрольного списку звань у військовій частині опрацьовуються та подаються до вищих служб персоналу у встановлені строки списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння чергових військових звань.

Списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння чергових військових звань, опрацьовуються окремо на кожну категорію військовослужбовців за правом присвоєння військових звань:

списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння військових звань наказами командира військової частини;

списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння військових звань наказами вищих посадових осіб.

Списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння військових звань наказами командира військової частини, підписуються командирами структурних підрозділів та подаються командиру військової частини.

Списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння військових звань наказами вищих посадових осіб, підписуються командиром військової частини та щоквартально направляються для реалізації за підпорядкованістю в установленому порядку з розрахунку, щоб вони надійшли до кадрових органів, що відпрацьовують проекти наказів про присвоєння чергових військових звань, не пізніше:

20 грудня - на військовослужбовців, у яких строк вислуги у військовому званні закінчується в січні, лютому, березні;

20 березня - на військовослужбовців, у яких строк вислуги у військовому званні закінчується у квітні, травні, червні;

20 червня - на військовослужбовців, у яких строк вислуги у військовому званні закінчується в липні, серпні, вересні;

20 вересня - на військовослужбовців, у яких строк вислуги у військовому званні закінчується в жовтні, листопаді, грудні.

Списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння чергових військових звань наказами командира військової частини, є підставою для видання відповідних наказів по особовому складу щодо присвоєння військових звань.

Списки військовослужбовців, які подаються до присвоєння чергових військових звань наказами вищих посадових осіб, надсилаються за підпорядкованістю до служби персоналу вищого рівня та є підставою в цій службі для:

видання наказів по особовому складу щодо присвоєння чергових військових звань посадовими особами, визначеними пунктом 43 Положення;

формування і опрацювання списку військовослужбовців, які подаються до присвоєння чергових військових звань наказами вищих посадових осіб.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі - Інструкція №280, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції № 280 основним документом персонального обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу є їхні особові справи (пункт 1).

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 280 визначено, що особові справи осіб рядового, сержантського і старшинського складу складаються в одному примірнику:

1) у військовій частині - на кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом із числа резервістів та з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу за призовом, які до зарахування в запас або у резерв проходили тільки базову військову службу (строкову військову службу) або не мали досвіду військової служби;

2) у ТЦК та СП - на кандидатів, відібраних для прийняття на військову службу за контрактом, із числа громадян призовного віку, військовозобов`язаних, резервістів та жінок, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі та які не мають військових звань, а також іноземців або осіб без громадянства, які виявили бажання проходити військову службу за контрактом.

Пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції № 280 визначено, що особові справи осіб офіцерського складу запасу, призваних (прийнятих) для проходження військової служби, направляються до військових частин за місцем проходження ними військової служби для подальшого обліку, зберігання та ведення.

Із системного аналізу вищевказаних вбачається, що для отримання чергового звання військовослужбовець повинен мати визначену Положенням № 1153/2008 вислугу років, яка підтверджується матеріалами особової справи (зокрема й послужним списком).

Крім того, у разі, якщо військовослужбовець, який вислужив установлений строк вислуги у військовому званні, був призначений на вищу посаду і отримав право на присвоєння чергового військового звання після складання і затвердження Контрольного списку звань, одночасно з прийняттям посади на нього оформлюється і подається за підписом командира військової частини додатковий список військовослужбовців, які подаються до присвоєння чергових звань, що подається безпосередньо до пункту 43 Положення має право присвоювати відповідне чергове військове звання військовослужбовцю. Інформація щодо подання до присвоєння військовослужбовцю чергового військового звання заноситься до Контрольного списку звань військової частини на поточний рік.

Як встановлено судом першої інстанції, при прибутті з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 були надані припис про прибуття та атестати - речовий, ракетно-артилерійського озброєння, фінансовий (грошовий атестат).

Опечатаного пакету із особовою справою позивачем при прибутті до військової частини НОМЕР_1 надано не було.

Особова справа старшого лейтенанта ОСОБА_1 № 68 була направлена листом військової частини НОМЕР_2 від 25.02.2023 № 752дск.

Так, згідно з наявними відмітками на вказаному листі від 25.02.2023 № 752дск особова справа старшого лейтенанта ОСОБА_1 № 68 спочатку надійшла 24.06.2023 за вх.№ 3272 дск до військової частини НОМЕР_7 , а вже потім 09.07.2023 за вх.№ 12дск - до військової частини НОМЕР_1 .

Отже, особова справа позивача у період проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 була відсутня.

Крім того, доказів того, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач звертався з рапортами чи заявами до командира військової частини НОМЕР_1 з приводу отримання ним чергового військового звання, матеріали справи не містять.

Доводи позивача про те, що відповідач особову справу отримав раніше аніж 24.06.2023, адже вона була направлена ще 25.02.2023 є неспроможними. З огляду на те, що з супровідного листа вбачається, що справа отримана лише 24.06.2023, що підтверджується відміткою реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що відсутність у відповідача особової справи унеможливила формування відносно позивача як Контрольного Списку звань, так і Списку військовослужбовців.

Щодо вимоги позивача нарахувати та виплатити недоотримане грошове забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, починаючи з 16.02.2023 по 17.06.2023, колегія суддів зазначає таке.

Дана вимога безпосередньо пов`язана з встановленням протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , в не призначенні військового звання "капітан", яке на думку позивача призвело до недоотримання грошового забезпечення.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, бездіяльність відповідача не є протиправною, підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 направити за підпорядкованістю до вищого командування Список про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання немає, а тому і підстав для перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, не має.

Щодо вимоги позивача нарахувати та виплати позивачу підйомну допомогу у зв`язку із переїздом на нове місце служби, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 9-1 Закону 2011-ХІІ при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

За правилами п. 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5.02.2018р. № 45 (далі - Порядок 45) у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.

Пунктом 2 зазначеного порядку визначено, що право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:

на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;

на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;

на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Пунктом 5 Порядку №45 чітко встановлено, що підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Аналізуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що в даному випадку така виплата, як підйомна допомога у зв`язку з переїздом на нове місце служби підлягає виплаті військовослужбовцю лише у випадку, якщо військовослужбовець скористався правом на таку виплату, тобто подав відповідний рапорт про виплату цієї допомоги. Оскільки саме на підставі відповідного рапорту командир військової частини повинен прийняти наказ про її виплату.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не подавав відповідний рапорт про виплату підйомної допомоги, а тому не скористався своїм правом на отримання такої допомоги при переведенні до Військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується заявленої вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн., то оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 по справі № 440/15480/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов