Справа № 200/9076/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року справа №200/9076/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 200/9076/24 (головуючий суддя у І інстанції Духневич О.С.) за позовом Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.07.2024 № 2611/05-99-04-11/03361845 про застосування штрафу в сумі 2 122 472,19 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.07.2024 № 2609/05-99-04-12/03361845 про застосування штрафу в сумі 7480,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надати докази поважності причин його пропуску.

В межах встановленого судом строку 13.01.2025 позивачем надана заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що позивач був позбавлений можливості вчасно звернутися до суду із цим позовом у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Також послався на постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, в якій Суд виснував, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, що безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Також позивач зазначив, що під час бойових дій були пошкоджені будівля, де знаходилось підприємство, знищені первинні документи бухгалтерського обліку та комп`ютерна техніка, в зв`язку з чим було зареєстроване кримінальне провадження № 0000682 від 06.09.2022.

Крім того, згідно наказу від 01.04.2022 № 2п Про встановлення режиму роботи під час воєнного стану зупинені трудові договори з головним бухгалтером Кудрявцевой Н.А., заступником головного бухгалтера Новіковою О.Л., юрисконсультом Богдановою І.М.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено.

Позовну заяву Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, разом з доданими до неї документами повернуто позивачу відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив ті самі обставини, що і в заяві від 13.01.2025 про поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 312, п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Предметом оскарження за позовом Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва є податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 03.07.2024 № 2611/05-99-04-11/03361845 про застосування штрафу в сумі 2 122 472,19 грн та від 03.07.2024 № 2609/05-99-04-12/03361845 про застосування штрафу в сумі 7480,00 грн.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження відповідних рішень, однак рішенням ДПС України від 05.09.2024 за № 26982/6/99-00-06-03-01-06 скаргу позивача від 15.07.2024 за № 50 залишено без задоволення, а вищезазначені рішення без змін. Рішення ДПС України позивач отримав 05.09.2024.

27 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.07.2024 № 2611/05-99-04-11/03361845 про застосування штрафу в сумі 2 122 472,19 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.07.2024 № 2609/05-99-04-12/03361845 про застосування штрафу в сумі 7480,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надати докази поважності причин його пропуску.

13.01.2025 позивачем надана заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що позивач був позбавлений можливості вчасно звернутися до суду із цим позовом у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

Також позивач послався на висновки Верховного Суду в постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22.

Позивач зазначив, що під час бойових дій були пошкоджені будівля, де знаходилось підприємство, знищені первинні документи бухгалтерського обліку та комп`ютерна техніка, в зв`язку з чим було зареєстроване кримінальне провадження № 0000682 від 06.09.2022.

Крім того, згідно наказу від 01.04.2022 № 2п Про встановлення режиму роботи під час воєнного стану зупинені трудові договори з головним бухгалтером Кудрявцевой Н.А., заступником головного бухгалтера Новіковою О.Л., юрисконсультом Богдановою І.М.

Суд першої інстанції, повертаючи позивачу позовну заяву, виходив з того, що Маріупольське комунальне підприємство Зеленого Будівництва пропустив строк звернення до суду з цим позовом, наведені позивачем причини пропуску звернення до суду не є поважними, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Оцінка суду.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд в постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, здійснивши аналіз податкового законодавства, дійшов висновку, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду, і відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Таким чином, строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань після застосування процедури адміністративного оскарження становить один місяць.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 25.12.2024 по справі № 440/4592/23, від 07.11.2024 по справі № 320/20851/23, від 19.09.2024 по справі № 260/311/24, від 11.09.2024 по справі № 580/12642/23.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Як свідчать матеріали справи позивач 15.07.2024 звернувся зі скаргою до ДПС України на податкові повідомлення-рішення від 03.07.2024 № 2611/05-99-04-11/03361845 про застосування штрафу в сумі 2 122 472,19 грн та від 03.07.2024 № 2609/05-99-04-12/03361845 про застосування штрафу в сумі 7480,00 грн (вхід. ДПС №№ 27634/6, 27707/6 від 17.07.2024) (а.с.24-28, 36-39, том 1).

Рішенням ДПС України від 05.09.2024 за № 26982/6/99-00-06-03-01-06 скаргу позивача від 15.07.2024 за №50 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення залишені без змін (а.с.50-55, том 1).

Рішення ДПС від 05.09.2024 позивач отримав 05 вересня 2024 року.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень після застосування процедури адміністративного оскарження, отже строк звернення до суду повинен становити один місяць.

Однак з цим позовом суд звернувся до суду тільки 26.12.2024 (за поштовим штемпелем, а.с. 224, том 1), отже пропустив строк звернення до суду з цим позовом, встановлений ч. 4 ст. 122 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).

Як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції залишив позов Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва без руху та надав строк для звернення з заявою про поновлення пропущеного строку з визначенням поважних причин його пропуску та наданням доказів в підтвердження поважних причин пропуску строку.

В заяві про поновлення строку звернення до суду позивач навів наступні причини:

- введення в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні";

- під час бойових дій були пошкоджені будівля де знаходилось підприємство, пошкоджені території, які перебували на балансі МКП, знищені первинні документи бухгалтерського обліку та комп`ютерна техніка, на якій вона виготовлялась та зберігалась у електронному вигляді, з приводу чого було зареєстроване кримінальне провадження № 0000682 від 06.09.2022;

- зупинення трудових договорів з головним бухгалтером ОСОБА_1 , заступником головного бухгалтера Новіковою О.Л. та юрисконсультом Богдановою І.М.

Щодо доводів про введення в Україні воєнного стану суд зазначає наступне.

Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із введенням в Україні режиму воєнного стану, обстрілами будь-якого населеного пункту України, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку та наданих на їх підтвердження доказів.

Поряд із цим сам факт запровадження на території України воєнного стану, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків, а отже підставою для їх поновлення можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 04.04.2023 у справі № 140/1487/22, від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18.

Таким чином, сам лише факт запровадження воєнного стану на території України, без надання відповідних доказів неможливості звернення позивача до суду у передбачені КАС Україні строки того, як саме введення воєнного стану, вплинули на позивача, не може вказувати на наявність об`єктивних причин та перешкод для своєчасної подачі позовної заяви та вважатися безумовною причиною для поновлення цих стоків.

Між тим позивачем не надано жодного належного доказу, що впровадження режиму воєнного стану в Україні створило перешкоди для своєчасного звернення позивача до суду з цим позовом. При цьому суд зауважує, що введення режиму воєнного стану не завадило позивачу оскаржити податкові повідомлення-рішення від 03.07.2024 до ДПС України 15 липня 2024 року та звернутися до суду з цим позовом в грудні 2024 року, хоча і за межами місячного строку, проте в період дії воєнного стану.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не надав належних доказів неможливості звернення до суду у передбачений КАС Україні строк внаслідок запровадження режиму воєнного стану на території України.

Щодо пошкодження майна, знищення первинних документів, відкритого за цим фактом кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Кримінальне провадження № 0000682 за фактом пошкодження майна позивача зареєстроване 06 вересня 2022 року.

За витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000682 від 06.09.2022 встановлено, що 19.04.2022 невстановленими особами в м. Маріуполь було пошкоджено паркани, сквери, які були на балансі Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва.

Рішення ДПС України № 26982/6/99-00-06-03-01-06 за результатами розгляду скарги позивача отримано ним 05 вересня 2024 року.

Отже, кримінальне пошкодження майна та кримінальне провадження жодним чином не впливає на перебіг строку звернення до суду, оскільки строк звернення до суду обчислюється з дня отримання позивачем рішення ДПС України, а саме з 05 вересня 2024 року, тобто вже після реєстрації кримінального провадження.

При цьому, наявність кримінального провадження не завадило позивачу 15 липня 2024 року звернутися до ДПС України зі скаргою, до суду з цим позовом 26 грудня 2024 року.

Також, обставини пошкодження майна позивача мали місце 19.04.2022, в той час як оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 03.07.2024 за результатом господарської діяльності позивача за період з січня 2020 по травень 2023, що свідчить про функціонування підприємства в період з 2022 по травень 2023 року. Зазначене також підтверджується квитанціями про реєстрацію податкових накладних.

Крім того, в кримінальному провадженні не зазначені обставини знищення первинних документів бухгалтерського обліку та комп`ютерної техніки, а позивачем не надано доказів в підтвердження обставин знищення первинних документів в період пропуску строку звернення до суду (вересень 2024 грудень 2024).

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пошкодження майна позивача, наявність кримінального провадження не є поважними причинами пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а в підтвердження втрати первинних документів протягом пропущеного строку звернення до суду (вересень 2024-грудень 2024 року) позивачем доказів не надано.

Щодо зупинення трудових договорів з головним бухгалтером ОСОБА_1 , заступником головного бухгалтера Новіковою О.Л. та юрисконсультом Богдановою І.М. суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 110.1, 110.5 статті 110 ПК України платники податків, податкові агенти, а також інші суб`єкти у випадках, прямо передбачених цим Кодексом, несуть фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень. Юридична особа - платник податку несе фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень її відокремленими підрозділами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

На підставі частини третьої статті 65 Господарського кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) виконавчий орган (одноосібний чи колегіальний) підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді (у разі її утворення). Керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства є посадовими особами такого підприємства. Статутом підприємства посадовими особами підприємства можуть бути визнані й інші особи. Посадові особи підприємства мають обов`язки перед підприємством, передбачені законом, зокрема щодо належного, добросовісного та ефективного управління підприємством (фідуціарні обов`язки).

Отже, посадовими особами підприємства є, зокрема, керівник, головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства незалежно від форми власності підприємства. Відповідальність, в тому числі, за дотримання податкового законодавства, здійснення господарської діяльності несуть посадові особи підприємства.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Кесарев С.В. є керівником Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва.

Таким чином, ОСОБА_2 , як керівник Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва, несе відповідальність за здійснення господарської діяльності підприємства, дотримання податкового законодавства, також несе фінансову, адміністративну і кримінальну відповідальність за вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством.

При цьому, зупинення трудових відносин з головним бухгалтером, його заступником та юрисконсультом не завадило керівнику Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва подавати на реєстрацію податкові накладні та звернутися 15.07.2024 зі скаргою на спірні податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.

Також суд вважає, що позивач не був позбавлений можливості в місячний строк залучити особу, яка б надала професійну правову допомогу щодо оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, проте, доводів з відповідними доказами, які б свідчили про відсутність такої можливості, представник позивача не навів.

Неналежна організація процесу щодо зверненням з позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб суб`єкта господарювання, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

З огляду на викладене зупинення трудових договорів з головним бухгалтером ОСОБА_1 , заступником головного бухгалтера Новіковою О.Л. та юрисконсультом Богдановою І.М. не є поважною причиною пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незастосування у цій справі висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, оскільки висновки суду касаційної інстанції стосуються відмінних фактичних обставин ніж у справі, яка розглядається.

У справі № 500/1912/22 позивач відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" був мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС), у зв`язку з чим подав позов до суду на 22 день після спливу строку звернення до суду.

Проте в справі, що розглядається позивачем є юридична особа, а тому встановлені у справі № 500/1912/22 висновки суду щодо оцінки обставин не є релевантними до цих правовідносин.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 зауважив, серед іншого, на тому, що обмеження строків звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Perez de Rada Cavanilles c. Espagne, № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (caso Osman contra Reino Unido, № 23452/94; Kreuz v. Poland, № 28249/95).

Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження цих строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Строки звернення до суду обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду або здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути дотримано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки згідно з національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статями 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольського комунального підприємства Зеленого Будівництва на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 200/9076/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 200/9076/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 31 березня 2025 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 31 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко