Справа № 629/7532/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 квітня 2025 р. Справа № 629/7532/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2025 (суддя: ТКАЧЕНКО О.А., м. Лозова, Лозівський район, Харківська область) по справі № 629/7532/24
за позовом ОСОБА_1
до Департаменту патрульної поліції третя особа Інспектор УПП роти УПП батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Васіщев Артем Михайлович
про скасування постанови,
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Лозівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту відповідач), третя особа: інспектор УПП роти УПП батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Васіщев Артем Михайлович, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3570808 від 29.11.2024, інспектора УПП роти УПП батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Васіщева А.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження по адміністративній справі закрити.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2025 по справі № 629/7532/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи: інспектора УПП роти УПП батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Васіщева Артема Михайловича, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, суд - залишено без задоволення.

Постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Васіщева Артема Михайловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3570808 від 29.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі № 629/7532/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2025 по справі № 629/7532/24 скасовано.

Прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3570808 від 29.11.2024, інспектора УПП роти УПП батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Васіщева Артема Михайловича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., провадження по адміністративній справі закрито.

13.03.2024 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач, посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат у частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №629/7532/24, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (): 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) у якості відшкодування сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у даній справі; 36000,00 грн. (тридцять шість тисяч гривень 00 копійок) у якості відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви, зазначає, що ОСОБА_1 за отримання правничої допомоги у справі №629/7532/24 сплачено 36 000,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 01.07.2024 за №014/2024, додатком №1 до нього, відповідним актом виконаних робіт (наданих послуг) від 16.02.2025 та квитанцією №470806 від 16.02.2025, а також наданими адвокатом на підтвердження своїх повноважень ордером на надання правничої Дегтяру О.Г. серії АХ №1206065 від 04.12.2024, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.04.2020 серії ХВ №022422, виданого на ім`я Зеленського М.С. Радою адвокатів Харківської області, Витягом з ЄРАУ стосовно вказаного адвоката із зазначенням про підвищення ним кваліфікації протягом 2020-2025 років, процесуальними документами у справі та доданими до них доказами у їх сукупності та взаємозв`язку. При цьому, додатково зауважує, що вартість отриманих ОСОБА_1 послуг розрахована адвокатом Зеленським М.С. з урахуванням рішення Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 за №13/1/7, яким затверджено Рекомендації щодо застосування рекомендованих (МІНІМАЛЬНИХ) ставок адвокатського гонорару.

Вказує, що зазначена сума (36 000,00 грн.), з огляду на повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Відповідач, у надісланому запереченні на вказану заяву позивача, просив суд у задоволені заяви про стягнення судових витрат відмовити в повному обсязі.

Разом з цим, зазначив, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень 00 копійок є необґрунтованими та надмірно завищеними.

Крім того, вказує, що, беручи до уваги, що стягнення за вчинення адміністративного правопорушення позивачем у вигляді штрафу складає 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок, а справа відноситься до справ незначної складності, заявлені вимоги позивача щодо компенсації на його користь витрат на правову допомогу є необґрунтованими та такими, що не відповідають співмірності отриманих послуг.

Розгляд питання про ухвалення додаткового судового рішення у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України проведено за відсутності сторін без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частинами 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 3, 5 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона довести неспівмірність розміру таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, понесених у суді першої та апеляційної інстанцій позивачем суду надано: договір про надання правничої допомоги від 01.07.2024 №014/2024, додаток №1 до вказаного договору, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 16.02.2025 та квитанцію №470806 від 16.02.2025, ордер на надання правничої Дегтяру О.Г. серії АХ №1206065 від 04.12.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.04.2020 серії ХВ №022422, виданого на ім`я Зеленського М.С. Радою адвокатів Харківської області.

Зі змісту поданих позивачем документів судом встановлено, що вартість наданих адвокатом послуг визначена в розмірі 36000,00 грн., згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 16.02.2025, та включає в себе:

- первинну консультацію клієнта у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 140 КУпАП (телефоном та у подальшому з виїздом поза робоче місце адвоката), вивчення документів та судової практики, складання правової позиції, - 5 годин (4000, 00 грн.);

- складання та подання 06.12.2024 до Лозівського міськрайонного суду Харківської області у порядку ст. 160 КАС України адміністративного позову - 12 годин (8000,00 грн.);

- складання та направлення 04.12.2024 до Департаменту патрульної поліції запиту на інформацію від імені ОСОБА_1 3 години (3000,00 грн.);

- складання та подання 31.12.2024 у порядку ст. 163 КАС України відповіді на відзив (у т.ч. перегляд та аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського за 29.11.2024) 5 годин (3000,00 грн.);

- складання та направлення 07.01.2025 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини заяви про вчинення окремими посадовцями УПП в Харківській області ДПП адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП, що мали місце 5 годин (3000,00 грн.);

- складання та подання 12.02.2025 клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів 4 години (3000,00 грн.);

- складання та подання 14.02.2025 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 10.02.2025 у справі №629/7532/24 17 годин (12000,00 грн.).

Усього за вказаними вище пунктами адвокатом витрачено витрачено 51 годину робочого часу у період з 29.11.2024 по 16.02.2025 включно, а загальний розмір гонорару адвоката протягом зазначеного періоду у фіксованому розмірі склав 36000,00 грн..

Таким чином, наданими до суду доказами підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 36000,00 грн..

Відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У п. 269 рішення Європейський суд з прав людини від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, з приводу заявлених до відшкодування позивачем витрат на правничу допомогу за: первинну консультацію клієнта у справі про адміністративне правопорушення, вивчення документів та судової практики, складання правової позиції - 5 годин (4000, 00 грн.); складання та направлення 04.12.2024 до Департаменту патрульної поліції запиту на інформацію від імені ОСОБА_1 3 години (3000,00 грн.), колегія суддів зауважує, що надання правової допомоги в цій частині неможливо вважати самостійними послугами з надання правової (правничої) допомоги (такі послуги є складовою процесу складання адміністративного позову), а тому відсутні підстави для їх відшкодування.

Також, колегія суддів вказує, що складання та направлення 07.01.2025 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини заяви про вчинення окремими посадовцями УПП в Харківській області ДПП адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП 5 годин (3000,00 грн.), не є послугою з правничої допомоги в межах даної справи, а тому відсутні підстави для відшкодування таких витрат.

Відтак, колегія суддів, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, заперечення відповідача, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 134 КАС України, а також врахувавши фактичний об`єм виконаної роботи та її складність, вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, які підлягають компенсації позивачу за рахунок Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у розмірі 7000,00 грн., а, отже, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за надання послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Суд апеляційної інстанції враховує, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому або такому ж розмірі, як надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 320/1040/19.

Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд апеляційної інстанції враховує, що зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, щодо витрат у розмірі 12000,00 грн., понесених позивачем у зв`язку зі складанням апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши зміст вказаного документу, встановила, що останній частково дублює зміст позову, а, відтак, адвокатом явно завищено час, витрачений на її складання (17 годин). Крім того, колегія суддів вважає такий розмір неспівмірним, оскільки, враховуючи обізнаність адвоката у даній справі (супроводження в суді першої інстанції), що поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення, складання апеляційної скарги не могло зайняти багато часу та зусиль адвоката, а, отже, застосовуючи принципи співмірності, пропорційності та розумності, суд апеляційної інстанції вважає, що за вказану послугу відшкодуванню підлягає 3000,00 грн..

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, заперечення відповідача, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 134 КАС України, а також врахувавши фактичний об`єм виконаної роботи та її незначну складність, колегія судів вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 3000,00 грн., а, відтак, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Щодо розподілу витрат в частині судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.6 ст.139 КС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.7ст.139 КС України).

З наявних в матеріалах справи платіжних документів вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 484,48 грн. та за подання апеляційної скарги - 726,72 грн., що в загальному розмірі становить 1211,20 грн..

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ).

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Макаренко Я.М. Перцова Т.С.