Справа № 620/8210/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8210/24 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

06.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким просила:

Визнати протиправним та скасувати рішення № 06 від 24.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи у ВАТ «Прилуцький м`ясокомбінат» з 02.04.1984 по 24.12.2002 та повторно розглянути заяву від 17.05.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно не зарахував до загального стажу зазначений період, оскільки даний стаж підтверджується трудовою книжкою, а тому вважає такі дії протиправними.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі:

Визнано протиправним та скасовано рішення № 06 від 24.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи у ВАТ «Прилуцький м`ясокомбінат» з 02.04.1984 по 24.12.2002 та повторно розглянути заяву від 17.05.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 р. як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що управління діяло в межах покладених повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, оскільки за результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 08.07.1982 до страхового стажу не враховано період роботи з 02.04.1984 по 24.12.2002, оскільки запис скріплено не чітким відтиском печатки (неможливо ідентифікувати назву підприємства). Крім того, зазначають, до страхового стажу не враховано період роботи згідно довідки №07-06/З-263 від 27.03.2024, оскільки згідно наказу про прийняття №14-к від 02.04.1984 значиться ім`я " ОСОБА_1 ", в наказі про звільнення №36 від 24.12.2002 значиться прізвище " ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним заявниці.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , набула право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.04.2024.

17.05.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано заяву про призначення пенсії встановленого зразка.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області надано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - Відповідач) від 24.05.2024 № 06, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що до страхового стажу не враховано період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 08.07.1982, з 02.04.1984 по 24.12.2002, оскільки скріплено не чітким відтиском печатки (неможливо ідентифікувати назву підприємства); до страхового стажу не враховано період роботи згідно довідки №07-06/З-263 від 27.03.2024, оскільки згідно наказу про прийняття №14-к від 02.04.1984 значиться ім`я " ОСОБА_1 ", в наказі про звільнення №36 від 24.12.2002 значиться прізвище " ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним заявниці

Страховий стаж позивача склав 20 років 9 місяців 18 днів.

Не погоджуючись з такими діями позивача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).

Частиною четвертою статті 24 Закону 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 105 8-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, що згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 08.07.1982, вбачається, що вона дійсно працювала в ВАТ «Прилуцький м`ясокомбінат» з 02.04.1984 по 24.12.2002.

Трудова книжка містить всі необхідні записи, номери та дати наказу про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підпис відповідальної особи.

Крім того зазначений стаж підтверджується довідками про заробітну плату виданих архівним відділом Прилуцької міської ради, згідно яких вбачається, що позивачка дійсно працювала у ВАТ «Прилуцький м`ясокомбінат» з 02.04.1984 по 24.12.2002 та отримувала заробітну плату, а саме довідка від 27.03.2024 № 07-06/3-260, від 27.03.2024 № 07-06/3-261, від 27.03.2024 № 07-06/3-262, від 27.03.2024 № 07-06/3-263.

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 вищезазначеної Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як зазначає відповідач, незарахування спірного періоду роботи до загального стажу відбулось з тих підстав, що в трудовій книжці позивача в цих періодах запис скріплено не чітким відтиском печатки (неможливо ідентифікувати назву підприємства).

Дійсно, вимоги щодо завірення печаткою запису про звільнення та про внесення запису у разі реорганізації підприємства - роботодавця прямо передбачена пунктом 2.4 Інструкції № 58.

Разом з тим, пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю та ст. 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазначена, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Разом з тим, на а.с. 7 трудової книжки позивача наявний інший відтиск підприємства «Прилуцький м`ясокомбінат», та позивачем надано ще архівні довідки, що підтверджують назву підприємства, в якому працювала позивач в спірний період.

Доводи відповідача щодо розбіжності у написанні Прізвища та Ім`я позивача у довідці №07-06/З-263 від 27.03.2024, колегія суддів вважає такими, що є формальними, оскільки з інших довідок про заробітну плату та самої трудової книжки, що є основним документом, позивача ідентифіковано позивача, зокрема, записи відповідають паспортним даним позивача на 2 аркуші. (а.с.6)

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем необґрунтовано не зараховано позивачу у загальний стаж спірний період.

При цьому колегія суддів врахувала правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи у ВАТ «Прилуцький м`ясокомбінат» з 02.04.1984 по 24.12.2002 та повторно розглянути заяву позивача від 17.05.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що усі наведені аргументи апелянта, є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль