Справа № 520/31099/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 520/31099/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.12.24 по справі № 520/31099/24

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), суму податкового боргу в загальному розмірі 917 172,44 гривень.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , внесений до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1 , був зареєстрований 15.11.2005 року як суб`єкт підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ФО-П ОСОБА_1 є платником орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900). Станом на дату подання позову ФО-П ОСОБА_1 має податковий борг у загальному розмірі 917 172,44 гривень

Наявність суми податкового боргу підтверджується даними інтегрованих карток платника податків. З моменту вручення (повернення до ГУ ДПС) зазначеної вимоги податковий борг платника податків існував не припиняючись, у зв`язку з чим вказана податкова вимога не втратила своєї юридичної сили. Податкова вимога є дійсною, в судовому порядку не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 року адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), суму податкового боргу в загальному розмірі 917 172,44 гривень.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що податковий борг складається з податкових зобов`язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022-2024 рр. та податок на нерухоме майно, відмінне від земельноїділянки, за 2021-2023 рр.

Апелянт зазначає, що з 16 лютого 2021 року не користується земельною ділянкою, оскільки нерухоме майно, яке розташоване на вказаній земельній ділянці та належало на праві власності ОСОБА_1 , перейшло у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласті.Ко» () на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.02.2021.

Оскільки нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:002:0002 за адресою: Харківська область, місто Первомайський, вулиця Дорожня, 3, було відчужено Апелянтом ще 16 лютого 2021 року, то нарахування податкових зобов`язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022-2024 рр. є протиправним і в Апелянта в силу законодавчих норм відсутній обов`язок сплачувати відповідні податкові зобов`язання.

На переконання апелянта, включення до податкового боргу податкових зобов`язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022-2024 рр. (87 208, 49 грн. за 2022 р., 100 289,77 грн. за 2023; 105 404,55 грн. за 2024 р.) є протиправним.

Позивачем, Головним управлінням ДПС у Харківській області, надано додаткові пояснення по справі, де зазначено, що за заявою ОСОБА_1 у лютому 2025 проведена звірка нарахувань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за результатом якої ГУ ДПС винесено рішення про скасування податкових повідомлень-рішень та внесення змін до ІКС «Податковий блок» від 14.02.2025 №229/20-40-24-16-22 яким податкові повідомлення-рішення, винесені за 2023 рік по Харківській ТГ, а саме: податкове повідомлення - рішення (форма 'Ф') від 06.02.2024 № 0 2028- UА0028556 у сумі 266 244,60 грн; податкове повідомлення - рішення (форма 'Ф') від 06.02.2024 № 0- 2028-UА0028556 у сумі 6 411,90 грн; податкове повідомлення - рішення (форма 'Ф') від 06.02.2024 № 0- 2028-UА0028556 у сумі 27 302,50 грн; податкове повідомлення - рішення (форма 'Ф') від 06.02.2024 № 0- 2028-UА0028556 у сумі 415,40 гривень.

Cтаном на дату подання додаткових пояснень податковий борг по податку на нерухомість, відмінне від земельної ділянки становить 324 249,88 грн, у тому числі: по Харківській ТГ - 310 446,00 грн; по Сумській ТГ - 13 803,88 гривень.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на дату подання позову відповідач має податковий борг з єдиного податку фізичних осіб у розмірі 917 172,44 гривень (основний платіж). Борг виник в результаті несплати податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків.

Станом на дату звернення з даним позовом сума заборгованості обліковуються в інтегрованих картках відповідача за відповідним платежем.

Суд наголошує, що податкова вимога - не була предметом судового чи адміністративного оскарження, а тому сума податкового зобов`язання є узгодженою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 917 172,44 гривень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до п.п.19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.7, 19-1.1.10, 19-1.1.34, 19-1.1.45, 19-1.1.46 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; реєструють та ведуть облік платників податків, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством; здійснюють інші функції, визначені законами України.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платники податків обтяжені обов`язком сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Строки сплати сум податкового зобов`язання встановлені ст.57 Податкового кодексу України та складають 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку для подання податкової декларації, визначеного п.49.18 ст.48 Податкового кодексу України або протягом такого ж строку за днем отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку оскарження - за днем узгодження.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Приписами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 04 квітня 2024 року в справі № 2240/2912/18: «Разом з цим, суди дійшовши до висновку про наявність у платника податкової заборгованості в сумі в сумі 103692,90 грн, на яку була нарахована пеня у сумі 24334,30 грн., не надали будь-якої правової оцінки доводам відповідача щодо відсутності у нього об єктів нерухомості, за які платнику були нараховані податкові зобов`язання, періоду, за який податковий орган просив стягнути податковий борг, розміру пені та періоду, за який вона була нарахована, доводам відповідача щодо неотримання ним податкової вимоги № 509, з урахуванням того, що вона датована 01.07.2011, тоді як на підтвердження її вручення платнику Управління надало рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 133, передане на відправку лише 06.03.2012 (тобто після спливу 7 місяців від дати податкової вимоги). Крім того, суди не встановили чи відбувалось погашення податкове боргу, починаючи від дати податкової вимоги № 509, не дослідили факту безперервності такого боргу. Вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов`язковому встановленню судом.»

Отже, колегія суддів вважає, що в даній справі предметом дослідження має бути, зокрема, питання чи належали відповідачу об`єкти нерухомості, за які платнику були нараховані податкові зобов`язання.

Так, позивачем було складено щодо відповідача:

1) податкове повідомлення-рішення від 28.12.2022 №-2027- UА0052019 на суму 87 208, 49 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022 р.;

2) податкове повідомлення-рішення від 28.06.2023 №6-2027-

UА0052019 на суму 100 289,77 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2023;

3) податкове повідомлення-рішення від 26.04.2024 №1-2027-

UА0052019 на суму 105 404,55 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2024.

За вказаними податковими повідомленнями-рішеннями нарахування здійснено щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0002 за адресою: Харківська область, місто Первомайський, вулиця Дорожня, 3.

Також Позивачем було складено щодо відповідача:

1) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 від 24.01.2022 на суму 24 450 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

2) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 від 16.01.2023 на суму 238 428 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

3) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 21.12.2023 на суму 67,17 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

4) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 21.12.2023 на суму 4414,58 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

5) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 21.12.2023 на суму 1036,75 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

6) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 06.02.2024 на суму 43 049,50 грн.;

7) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 06.02.2024 на суму 266 244,60 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

8) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 06.02.20244 на суму 6411,90 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

9) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 06.02.2024 на суму 27 302,50 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

10) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0028556 від 06.02.2024 на суму 415,40 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

11) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 від 24.01.2022 на суму 4318,20 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

12) податкове повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0026694 від 21.12.2023 на суму 4678,05 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

13) податкове-повідомлення-рішення № 0-2028 UА 0026694 від 06.02.2024 на суму 4821,99 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, податковий борг складається з податкових зобов`язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022-2024 рр. та податок на нерухоме майно, відмінне від земельноїділянки, за 2021-2023 рр.

Нарахування податкових зобов`язань здійснено щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0002 за адресою: Харківська область, місто Первомайський, вулиця Дорожня, 3.

Вказана земельна ділянка була надана у користування відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 18 жовтня 2021 р. для реконструкції придбаного комплексу в цех по виробництву кабельної продукції та будівництва складських приміщень за адресою: АДРЕСА_2 . Як вбачається з умов вказаного договору оренди земельної ділянки, на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомості, які є власністю громадян.

Однак, з 16 лютого 2021 року відповідач не користується земельною ділянкою, оскільки нерухоме майно, яке розташоване на вказаній земельній ділянці та належало на праві власності ОСОБА_1 , перейшло у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласті.Ко» () на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.02.2021.

За приписами пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Як передбачено частиною другою статті 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент відчуження об`єктів нерухомості), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент відчуження об`єктів нерухомості) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на будівлі, розташовані на орендованій земельній ділянці, до іншої особи припиняється дія договору оренди земельної ділянки з попереднім орендарем, у якого виникає обов`язок щодо сплати орендної плати за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році та припиняється обов`язок щодо подальшої сплати орендної плати.

У постанові від 19 січня 2023 року в справі №803/806/17 Верховним Судом викладено висновок, відповідно до якого «платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розмішений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 08 червня 2016 року (справа №21-804а16) та від 12 вересня 2017 року (справа №21- 3078а16), а також Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року (справа №819/1365/17), від 18 квітня 2019 року (справа №807/292/18), від 02 липня 2019 року (справа №819/1365/17), від 23 червня 2020 року (справа №817/492/17) та від 28 грудня 2021 року (справа №803/846/17).

Відтак, проаналізувавши наведені вище законодавчі положення, суди дійшли правильного висновку, що після 24 жовтня 2016 року до покупця перейшов встановлений податковим законом обов`язок зі сплати орендної плати за земельну ділянку по АДРЕСА_2, на якій розташоване придбане ним нерухоме майно, а тому податковим органом безпідставно нараховано ОСОБА_1 таке грошове зобов`язання згідно із податковими повідомленнями-рішеннями №04/03201301 від 15 травня 2017 року в сумі 2 031,80 грн. та №5 від 24 травня 2017 року в розмірі 10 348,03 грн., у зв`язку із чим останні є протиправними й підлягають скасуванню.»

У постанові від 22 грудня 2022 року в справі № 0340/1738/18 Верховний Суд зазначив наступне: «з приводу ж тверджень податкового органу про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що державну реєстрацію припинення договору оренди не проведено, суд першої інстанції вказав, що законодавство припинення права оренди земельної ділянки ставить в залежність саме від переходу права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, а не від державної реєстрації припинення такого договору. Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №822/2696/17, від 17 грудня 2019 року у справі №804/4739/16, від 02 червня 2022 року у справі №826/18567/16, від 28 червня 2022 року у справі №804/3018/18, від 20 жовтня 2022 року у справі №826/10981/17 тощо. Відтак, з огляду на викладене вище, Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.»

Враховуючи вищезазначене, оскільки нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:002:0002 за адресою: Харківська область, місто Первомайський, вулиця Дорожня, 3, було відчужено відповідачем ще 16 лютого 2021 року, то нарахування податкових зобов`язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022-2024 рр. є протиправним і у відповідача в силу законодавчих норм відсутній обов`язок сплачувати відповідні податкові зобов`язання.

Отже, колегія суддів вважає, що включення до податкового боргу податкових зобов`язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022-2024 рр. (87 208, 49 грн. за 2022 р., 100 289,77 грн. за 2023; 105 404,55 грн. за 2024 р.) є протиправним.

Щодо податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021-2023 рр., колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи встановлено, що податкові зобов`язання нараховані на наступні об`єкти нерухомості: За 2021 р.: 1. Сумська обл., м. Охтирка, вул. Транспортна,8 (нежитлові будівлі) за 12 місяців; 2. Харківська обл., м. Первомайський, вул. Дорожня, 3 (інше, 1184,70 кв.м.) за 12 місяців; 3. Харківська обл., м. Первомайський, вул. Дорожня, 3 (будівлі офісні, 1184,70 кв.м.) за 12 місяців; 4. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові приміщення, площею 407,50 кв.м.) за 12 місяців; 5. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові приміщення, площею 3973,80 кв.м.) за 12 місяців.

За 2022 р.: 1. Сумська обл., м. Охтирка, вул. Транспортна,8 (нежитлові будівлі) за 12 місяців; 2. м. Харків. вул. Дмитрівська, 12-Б (гаражі) за 2 місяці; 3. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові будівлі, площею 95,70 кв.м.) за 2 місяці; 4. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові приміщення, площею 407,50 кв.м.) за 2 місяці; 5. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові приміщення, площею 3973,80 кв.м.) за 2 місяці.

За 2023 р.: 1. Сумська обл., м. Охтирка, вул. Транспортна,8 (нежитлові будівлі) за 12 місяців; 2. м. Харків. вул. Дмитрівська, 12-Б (гаражі) за 12 місяців; 3. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові будівлі, площею 95,70 кв.м.) за 12 місяців. 4. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові приміщення, площею 407,50 кв.м.) за 12 місяців.; 5. м. Харків, вул. Китаєнка, 1 (нежитлові приміщення, площею 3973,80 кв.м.) за 12 місяців.

Отже, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що нерухомість за адресою: Харківська обл., м. Первомайський, вул. Дорожня, 3, яка належала відповідачу була відчужена 16 лютого 2021 р. - внесена до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласті.Ко» (), що оформлено приймання-передачі нерухомого майна від 16.02.2021.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що площа об`єкту нерухомості, який належав відповідачу за вказаною адресою складав 1668,6 кв.м., а не 1184,70 кв.м.

Однак, як вбачається з розрахунку податкових зобов`язань за 2021 р., позивач нарахував податкові зобов`язання за 12 місяців 2021 року.

Крім того, позивач невірно застосував ставку податку в розмірі 1 % до нерухомості за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, 1.

Відповідно до п. 5 рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) виключений; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі -0,1 відсотка.

Тобто, оскільки об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 не є будівлями готельними, будівлями офісними, будівлями торговельними, будівлями для публічних виступів (казино, ігорні будинки), то до них має бути застосована ставка 0,1 %.

Також, при розрахунку податкових зобов`язань позивачем не було враховано рішення Харківської міської ради від 30.04.2024 № 564/24 «Про пільги з місцевих податків», відповідно до якого за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, на рівні 0 відсотків.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що податковий борг є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обгрунтувань позову позивач зазначає, що на дату подання позову відповідач має податковий борг з єдиного податку фізичних осіб у розмірі 917 172,44 гривень (основний платіж). Борг виник в результаті несплати податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків.

Проте, податковий борг в цій справі складається з податкових зобов`язань з плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

За п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Як вбачається з положень Податкового кодексу України, земельні ділянки та об`єкти нерухомості, відмінні від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування єдиним податком.

Плата за землю та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є окремими податками, і порядок їх нарахування встановлено окремо від єдиного податку

За пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку. Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами. У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення- рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Отже, відповідно до положень Податкового кодексу України податкові зобов`язання з плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб обчислюються та нараховуються контролюючим органом, а не платником податків самостійно.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції зробив помилкові висновки, що податковий борг виник з єдиного податку та що він борг виник в результаті несплати податкових зобов`язань самостійно визначених платником податків.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 року по справі № 520/31099/24, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в сумі 16509 грн. 12 коп. згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 24.01.2025 року.

Враховуючи те, що апеляційна скарга судом задоволена, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 16509 грн. 12 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі № 520/31099/24 - скасувати

Прийняти постанову, якою позов Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на судовий збір в сумі 16509 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`ять) грн. 12 коп..

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва О.А. Спаскін