Справа № 320/33382/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Будпостач» звернулося з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митно вартості від 27.04.2024 №UA902080/2024/000084/1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приватним підприємством «Будпостач» для митного оформлення імпортованого товару надано митниці основні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту. Проте відповідачем протиправно визначено митну вартість імпортованих ПП «Будпостач» товарів трактори, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, в результаті чого було збільшено митні платежі на суму 232 939,69 грн та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що в наявних у митниці документах, які надавались декларантом на підтвердження заявленої митної вартості за основним методом, відсутні всі відомості щодо фактично сплаченої ціни товарів, та що підтверджують числові значення всіх обов`язкових складових митної вартості товарів, повноту їх додавання до ціни товару, тим самим декларантом заявлено митниці неповні відомості про митну вартість товарів та обраний метод її визначення. Декларантом не усунуто наявні обставини, які унеможливлюють визначення митної вартості за основним методом. Відтак, відомості, що містяться в наданих декларантом документах є необ`єктивними, не підтверджені належним чином документально, чим порушено вимоги частини 2 статті 52, частини 21 статті 58 та частини 2 статті 52 Митного кодексу України. Декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів та обраний метод її визначення. Обраний декларантом метод за ціною договору не відповідає умовам, визначеним в статті 58 глави 9 Митного кодексу України, а також наявні обставини, визначені частиною 2 статті 58 Митного кодексу України, у зв`язку з чим застосування методу за ціною договору неможливо.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що документи для визначення митної вартості товару відповідно до ч.1 ст.53 МК України надані позивачем не у повному обсязі та не надано відомостей щодо числових значень складових митної вартості. З наданих позивачем документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів, тому застосування резервного методу та визначення митної вартості товару є виправданим та обґрунтованим.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.03.2021 між позивачем та виробником товарів компанією SHAN DONG CHANG MEI TRADING CO.LTD (Китай) було укладено прямий контракт №1340, відповідно до якого продавець виробляє і продає, а покупець оплачує і отримує товари трактори, мотоблоки, аксесуари та запасні частини до них в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

24.02.2020, попередньо, для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» договір транспортного експедирування №UA00072711.5.14.02.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

27.09.2023 продавець надав позивачу проформу інвойс №FTCM202307 для оплати товарів мотоблоки (трактори) за ціною 117 042,00 доларів США, на умовах передоплати, а також на умовах поставки FOB порт QINGDAO Китай правил Інкотермс 2000.

29.09.2023 продавець надав позивачу проформу інвойс №FTCM202308 для оплати товарів двигуни для мотоблоків за ціною 43 540,00 доларів США, на умовах передоплати, а також на умовах поставки FOB порт QINGDAO Китай правил Інкотермс 2020.

Загальна сума для оплати по двох проформах інвойсах складає 160 582,00 доларів США.

05.10.2023 позивач на підставі контракту від 10.03.2021 №1340 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №106 грошові кошти в розмірі 11 704,20 доларів США, як передоплату за товари.

19.10.2023 позивач на підставі контракту від 10.03.2021 №1340 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №135 грошові кошти в розмірі 4 354,00 доларів США, як передоплату за товари.

01.01.2024 продавець надав позивачу прайс-лист для підтвердження ціни товарів на умовах поставки FOB порт QINGDAO Китай правил Інкотермс 2020.

11.01.2024 позивач на підставі контракту від 10.03.2021 №1340 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №12 грошові кошти в розмірі 144 523,8 доларів США, як передоплату за товари. Загальна сума перерахованих коштів складає 160 582,00 доларів США, що відповідає загальній вартості товарів по проформах інвойсах.

12.01.2024 продавець надав позивачу комерційний інвойс №FTCM202307 для відвантаження товарів за ціною 160 582,00 доларів США на умовах передоплати та на умовах поставки FOB порт QINGDAO Китай.

Ціна товару в комерційному інвойсі відповідає ціні у проформах інвойсах та загальній сумі перерахованих коштів. В цей же день продавець виписав пакувальний аркуш до вказаного комерційного інвойсу.

13.01.2024 для вивезення товарів у чотирьох контейнерах із Китаю до України митними органами Китаю була оформлена митна декларація №00049376 за ціною 160 582,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у проформах інвойсах, комерційному інвойсі та загальній сумі перерахованих коштів.

19.01.2024 продавець передав товари у чотирьох контейнерах перевізнику для доставки у порт Гданськ у Польщі та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №234613226.

06.03.2024 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №СX0001.

07.03.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг перевізник компанія Maersk А/S (Данія) виписав інвойс №, а експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав рахунок фактуру №.

21.03.2024 для підтвердження витрат на транспортування товарів у чотирьох контейнерах експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав позивачу довідку про транспортні витрати №37, згідно з якою вартість послуг транспортування товарів за межами території України складають 380 056,96 грн, а також 10 533,13 доларів США.

21.03.2024 позивач підготував на ім`я Держмитслужби листа щодо оплати товарів та відсутність страхування товарів.

03.04.2024 перевізник виписав залізничну накладну УМВС від №10241, згідно з якою товари у чотирьох контейнерах були доставлені до станції Клевань Черкаської області.

16.04.2024, у зв`язку з тим, що контейнери з товарами доставлялися у різний час, з метою уникнення простою транспорту позивач на підставі комерційного інвойсу від 12.01.2024 №FTCM202307 виписав дві специфікації на товари: - Специфікацію №1 на товари трактори (мотоблоки) та грунтофрези у контейнерах №HASU4592630, №TCNU4619010, №MRKU2442392 на загальну суму 117 042,00 доларів США; - Специфікацію №2 на товари двигуни для мотоблоків у контейнері №TCLU6442420 на суму 43 540,00 доларів США.

Загальна сума вартості товарів у двох специфікаціях складає 160 582,00 доларів США та відповідає ціні, вказаній у комерційному інвойсі.

На підставі товарно-транспортної накладної CMR від 25.04.2024 №2420 товари двигуни для мотоблоків, що вказані у специфікації №2, у контейнері №TCLU6442420 були доставлені до Черкаської митниці. 25.04.2024 позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA97Ul для митного оформлення товарів двигуни для мотоблоків, що ввезені у контейнері №TCLU6442420 та зазначені у специфікації №2 до комерційного інвойсу. У митній декларації позивач визначив митну вартість товарів за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 43 540,00 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA97U1 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000119, виписаної відповідачем, а саме:

- Контракт від 10.03.2021 №1340 між позивачем та компанією SHAN DONG CHANG MEI TRADING CO.LTD (Китай);

- Прайс-лист продавця від 01.01.2024 щодо ціни товарів на умовах поставки FOB порт QINGDAO Китай правил Інкотермс 2020;

- Комерційний інвойс від 12.01.2024 №FTCM202307 для відвантаження товарів за ціною 160 582,00 доларів США, на умовах поставки FOB порт QINGDAO Китай правил Інкотермс 2020;

- Специфікацію №2 від 16.04.2024 до комерційного інвойсу від 12.01.2024 №FTCM202307 на товари у контейнері №TCLU6442420 на суму 43 540,00 доларів СІТІА;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05.10.2023 №1340 про передоплату продавцю 11 704,20 доларів США;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 19.10.2023 №135 про передоплату продавцю 4 354,00 доларів США;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 11.01.2024 №12 про передоплату продавцю 144 523,80 доларів США. Загальна сума перерахованих коштів складає 160 582,00 доларів США;

- Сертифікат походження товару від 06.03.2024 №СХ0001 про країну походження товарів Китай;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Maersk А/S (Данія);

- Коносамент від 19.01.2024 № 234613226 про перевезення товарів водним транспортом;

- Інвойс компанії перевізника Maersk А/S (Данія) від 07.03.2024 № для оплати позивачем послуг з транспортування товарів;

- Рахунок-фактура експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 07.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Довідку експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 21.03.2024 №37, згідно з якою вартість послуг транспортування товарів за межами території України у чотирьох контейнерах складають 380 056,96 грн., а також 10 533,13 доларів США;

- Залізничну накладну УМВС від 03.04.2024 №10241, згідно з якими товари були доставлені з порту Гданська (Польща) до Черкаської митниці;

- Лист позивача від 21.03.2024 про оплату товарів;

- Декларацію митної вартості. 25.04.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1017132, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи.

25.04.2024, у відповідь на електронне повідомлення №1017132 позивач повідомив відповідача, що всі наявні документи подані разом з митною декларацією.

25.04.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000084/1, у якому у графі 33 зазначила, що митну вартість імпортованих позивачем товарів двигуни для мотоблоків визначено за резервним методом на рівні 3,76 USD/кг, джерело інформації МД від 20.02.2024 №UA205140/2024/12110.

25.04.2024 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000119.

25.04.2024 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією № 24UA06U9, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито на 44 796,10 грн, ПДВ на 188 143,59 грн, всього на 232 939,69 грн.

Позивач вважаючи вищевказане рішення про коригування митної вартості товару прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано до відповідача повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний , перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.

З матеріалів справи вбачається, що в електронному повідомленні декларанту відповідач, не визнаючи надані декларантом документи достатніми для підтвердження митної вартості товару, вимагав надати додаткові документи.

Разом із тим, в запиті про надання додаткових документів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи є необхідними для підтвердження того чи іншого показника.

Витребуючи у позивача додаткові документи, відповідач не пояснив, які складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та як додаткові документи мають підтвердити той чи інший показник.

Як вбачається з електронного повідомлення митниці від 25.04.2024 №1017132 декларанту зазначено, що в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до пункту 5 статті 54, пункту 1, 4 статті 337, 320 Митного кодексу України встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару, а також щодо числових значень складових митної вартості: для підтвердження заявлених витрат на транспортування до ввезення на митну територію України декларантом надано: рахунок від 07.03.2024 № від імені Маерск Україна ЛТД, та рахунки від 07.03.2024 № від імені MAERSK A/S.

За результатом співставлення заявлених митниці відомостей з відомостями, які містяться в зазначених вище документах встановлено наступне.

Митниці заявлено в графі 21 ДМВ до митної декларації:

- витрати на навантаження, вивантаження, обробку, як окрему складову митної вартості в сумі 2633,28 дол. США. В рахунку від 07.03.2024 № зазначено числове значення витрат «terminal handling service in Gdansk» 878,24 дол. США та «Documentation fee Destination in Gdansk» 54,89 дол. США, що є «обробкою» партії товарів в порту Гданськ. В рахунку від 07.03.2024 № відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження;

- відповідно до відомостей коносамента від 19.01.2024 №234613226, партія оцінюваного товару надійшла з Китаю в контейнері, за маршрутом порт QINGDAO (Китай) Хрубешув (Польща);

- відповідно до відомостей залізничної накладної від 03.04.2024 №10241, транспортування партії оцінюваного товару здійснювалось за маршрутом Gdansk порт (Польща) Славков ЛХС (Польща) Ізов (Україна).

Враховуючи відомості зазначені у товаротранспортних накладних, транспортування партії оцінюваних товарів здійснювалось за маршрутом порт QINGDAO (Китай) - Гданськ (Польща) Славков ЛХС (Польща) Ізов (Україна), що свідчить про наявність операцій з перевантаження партії оцінюваних товарів в портах Польщі, у тому числі з водного на залізничний вид транспорту.

В наданих до митного оформлення рахунку від 07.03.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД, та рахунки від 07.03.2024 № від імені MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження.

10.03.2021 року між позивачем та компанією SHAN DONG CHANG MEI TRADING CO.LTD (Китай) укладено прямий контракт №1340, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує товари (тачки, приладдя, запасні частини до них), за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракт.

Відповідно до п. 1 Договору сторони за цим Контрактом керуються за правилами DAP (Інкотермс 2020). Строки та умови поставки вказуються в інвойсах. Строки та умови поставки вказуються в інвойсах. Товар поставляється для ввезення на митну територію України.

Пунктом 2 Контракту визначено, що загальна сума контракту становить 1 000 000 доларів США.

Згідно з пунктом 3.1 платежі за цим контрактом проводяться в доларах США шляхом:

1) передоплати на рахунок продавця в сумі часткової поставки за контрактом;

2) відкриття безвідкличного документованого акредитиву на суму часткової поставки за цим контрактом;

3) відкладеного платежу в строки, вказані у відповідному проформі-інвойсі або інвойсі.

Платежі за Товар здійснюються Покупцем на умовах і в строки, зазначені в проформі-інвойсі або інвойсі, шляхом банківського переказу на банківський рахунок Продавця, вказаний у даному Контракті. Про застосування акредитиву як форми розрахунку повинно бути зазначено у відповідному інвойсі.

Щодо твердження відповідача про «Documentation fee Destination in Gdansk» - плата за документацію та «terminal handling service in Gdansk» - послуги термінального обслуговування, суд зазначає, що довідка про транспортні витрати також містить вартість оформлення документації у Гданську, Польща в сумі 54,89 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща) в сумі 2633,28 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.

Також, митному органу була надана довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 21.03.2024 №37, у якій зазначено вартість послуг транспортування контейнерів №HASU4592630, №TCNU4619010, №MRKU2442392 до кордону України в розмірі 380 056,96 грн. та 1 053,13 доларів США, транспортування контейнерів №HASU4592630, №TCNU4619010, №MRKU2442392 до кордону України в розмірі 380 056,96 грн та 1 053,13 доларів США що включені до митної вартості. Митний орган не навів жодних заперечень щодо розміру послуг транспортування, зокрема, що вони є занижені чи неправдиві.

Таким чином, стосовно посилання в спірному рішенні відповідача на те, що «для підтвердження заявлених витрат на транспортування до ввезення на митну територію України декларантом надано документи, у яких відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження», то вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки у довідці ТОВ «Мерск Україна ЛТД» про транспортні витрати від 21.03.2024 №37 зазначено вартість послуг. Відтак, операції навантаження, вивантаження включені в операційні послуги терміналу (порту) у Гданську.

Стосовно відомостей у графі 33 спірного рішення та в електронному повідомленні від 19.01.2024 №234613226 про те, що: «в поданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 11.01.2024 №12 у графі «призначення платежу» зазначене посилання лише на зовнішньоекономічний договір. Таким чином не вдається ідентифікувати оплату за товар з даною поставкою», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно правової позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 08.07.2022 у справі №815/1718/16, касаційне провадження № К/9901/64047/18, зазначено, що спосіб оплати товару не є ціноутворюючим фактором.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 27.04.2023 у справі № 820/3767/16, адміністративне провадження №К/9901/18588/18, визначено, що «розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Між тим, у пункті 1.3 Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, взятого до відома Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 визначено, що «Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта».

Виходячи з наведеного випливає висновок, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості та електронному повідомленні не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності що впливають на митну вартість, або ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

У митній декларації, що подавалася позивачем до митного органу, були задекларовані товари Двигун внутрішнього згоряння поршневі з компресійним запалюванням (дизелі), для мотоблоків, нові 2023 року випуску, не більше як 50кВт: двигун дизельний: двигун, арт. Д-180 (8HP, 5.88кВт)-70 шт.; двигун, арт. Д-180Е(8НРб 5ю88кВт)-30 шт.; двигун, арт. Д-190 (10НР, 7.36кВт)-30 шт.; двигун, арт. Д-190Е (10НР, 7.36 кВт) 40 шт. Країна виробництва - CN вагою нетто 18957 кг за ціною 43540,00 доларів США, товари були переміщені відповідно до правил на підставі FOB CN QINGDAO, Китай, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару з порту Qingdao в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну. У той час відповідач у спірному рішенні не вказав кількість товарів, їх вартість, вагу, країна походження, характеристики, на підставі яких правил згідно з Інкотермс були поставлені товари, що взяті за основу при коригуванні митної вартості.

Згідно з відомостями у графі 33 спірного рішення митний орган визначив митну вартість товарів за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено на рівні 3,76 доларів США за кг за МД №UA205140/2024/12110 від 20.02.2024.

Натомість, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.

Між тим, як слідує з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено, що рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, без зазначення відомостей, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України.

Проте, у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваному рішенні.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 у справі №820/3231/16.

Вказані митним органом розбіжності та недоліки не дають підстав для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товару, судом не встановлено.

Натомість, доказами, що містяться в матеріалах справи, підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.

У зв`язку з наведеним доводи, які зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не визначено, які саме показники (складові) митної вартості не підтверджено документально та викликали сумнів у контролюючого органу, та стали причиною неможливості застосування першого методу.

Такі дії відповідача є порушенням частини сьомої статті 54 Митного кодексу України, відповідно до якої у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З урахуванням зазначеного, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Приймаючи до уваги, що неподання позивачем витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, а наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №810/1479/16.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, тому рішення Черкаської митниці від 27.04.2024 №UA902080/2024/000084/1 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова