Справа № 580/5905/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5905/24 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 73 від 21 березня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

- визнати противоправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо не врахування до пільгового стажу період роботи з 04 лютого 1993 року до 04 квітня 2024 року згідно з довідкою № 4/02-27 від 04 квітня 2024 року, виданої КНП "Черкаським обласним психоневрологічним диспансером Черкаської обласної ради";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу період роботи з 04 лютого 1993 року до 04 квітня 2024 року згідно з довідкою № 4/02-27 від 04 квітня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 13 квітня 2024 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21 березня 2024 року № 73;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65012, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу за Списком 2 періоди роботи з 04 лютого 1993 року до 11 березня 2024 року у Комунальному некомерційному підприємстві "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради";

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65012, ) повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 14 березня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок;

- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, здійснено поверхневий аналіз доказів наявних в матеріалах справи, не враховано правову позицію відповідача.

Відповідач наголошує, що за умови відсутності обов`язкових відомостей про характер роботи, а саме про відповідність роботи позивача конкретному найменуванню посади/професії з чинного на період роботи Списку № 2, пенсійний орган не мав правових підстав для зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача за Списком № 2.

Також, відповідач вважає, що положення пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на які посилався суд першої інстанції, не підлягають застосуванню, оскільки з 11 жовтня 2017 року положення вказаного Закону в частині призначення пенсії за віком на пільгових умовах не застосовуються. Окрім того, будь-які закони та нормативно-правові акти застосовуються виключно в частині, що не суперечить Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV. Відтак, на переконання відповідача, спірні правовідносини регулюються саме пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV, відповідно до якого для призначення пенсії позивачу необхідно досягнути 55-річного віку

Відповідач вважає покликання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України № 1- р/2020 від 23.01.2020 безпідставним, тому що зазначене рішення впливає виключно на Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, який не застосовувався та не повинен був застосовуватися при прийнятті пенсійним органом рішення, що оскаржується.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_2 , у віці 52 роки, 14 березня 2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

За результатами розгляду заяви з доданими до неї документами Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії від 21 березня 2024 року № 73. Зі змісту цього рішення вбачається, що вік заявниці становить 52 роки 02 місяці. Страховий стаж особи становить 31 рік 08 місяців. До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано періоди роботи з 26 червня 1990 року до 16 січня 1992 року, згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 від 26 червня 1990 року, оскільки відсутній підпис посадової особи при звільненні, що є порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників. Пільговий стаж особи становить 00 років 00 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди з 04 лютого 1993 року до 11 березня 2024 року, згідно пільгової довідки № 4/02-27 від 11 березня 2024 року, оскільки зазначена довідка не відповідає додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. У довідці не вказано розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи. Враховуючи викладене, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV у зв`язку необхідного пільгового стажу - 10 років та недосягненням віку - 55 років. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 15 січня 2035 року (а. с. 25-26).

Про прийняте рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача листом від 04 квітня 2024 року № 2300-0204-8/23975.

В подальшому, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 13 квітня 2024 року.

Вказана заява, була розглянута відповідно до Закону України "Про звернення громаданя" Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Листом від 21 травня 2024 року № 7270-6048/К-03/8-2300/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, роз`яснило позивачу, що за результатами розгляду листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19 квітня 2024 року № 12860-12826/К-02/8-1500/24 повторно переглянуто документи електронної пенсійної справи. Страховий стаж, обчислений на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу становить 31 рік 8 місяців, пільговий стаж за Списком № 2 відсутній. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період роботи у КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради" з 04 лютого 1993 року до 11 березня 2024 року, оскільки у наданій пільговій довідці від 11 березня 2024 року № 4/02-27 не зазначено розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи. Крім того, зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21 березня 2024 року № 73 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю встановленого законодавством пенсійного віку (55 років) та необхідного пільгового стажу роботи. Також, повідомлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській проведено зустрічну перевірку обґрунтованості довідки від 11 березня 2024 року № 4/02-27 та за результатом перевірки складено акт від 03 квітня 2024 року № 2300-1102-1/1873, згідно якого надана довідка не відповідає первинним кадровим документам, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустках по догляду за дітьми. До заяви від 13 квітня 2024 року надано нову пільгову довідку від 04 квітня 2024 року № 4/02-27, видану КНП "Черкаським обласним психоневрологічним диспансером Черкаської обласної ради" з урахуванням зауважень, виявлених Головним управлінням. Проте, для перегляду рішення від 21 березня 2024 року № 3 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах підстави відсутні, оскільки позивач не досягла встановленого пенсійного віку (55 років).

Вважаючи свої права порушеними, а зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині, суд першої інстанції у цій справі виходив з того, що застосуванню у спірному випадку підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV. Також, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці позивачу необхідно було подати лише трудову книжку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком№ 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XIІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, а саме:

"…Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV".

Зважаючи на вказані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, нормативне регулювання спірних правовідносин та обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що рішення відповідача 1 про відмову у призначенні пенсії з підстав недосягнення ОСОБА_1 необхідного віку є протиправним.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи, з підстав того, що пільгова довідка № 4/02-27 від 11 березня 2024 року не відповідає додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, слід зазначити наступне.

За приписами статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637.

12 серпня 1993 року Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1 та 3 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктами 20, 23-24 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору, зокрема, у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 336/6112/16-а, від 31 жовтня 2019 року у справі № 688/4170/16-а, від 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17, від 24 червня 2021 року у справі № 758/15648/15-а та від 20 вересня 2022 року у справі № 291/1321/17, Верховний Суд дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення щодо незарахування до пільгового стажу позивача спірні періоди роботи, з підстав того, що пільгова довідка № 4/02-27 від 11 березня 2024 року не відповідає додатку 5 до Порядку № 637, тому що наявність такої довідки за наявності трудової книжки є необов`язковим. Відповідачами в оскаржуваному рішенні не зазначено про невідповідність записів трудової книжки позивача, тощо.

До того ж, відповідно до Розділу ХХIV Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, молодший медичний персонал, працюючий в лепрозоріях, психіатричних і психоневрологічних установах, туберкульозних і інфекційних установах, прозекторских і моргах, відноситься до посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до Розділу XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, молодший медичний персонал, працюючий у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини відноситься до посад, з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до Розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, які працюють у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини відноситься до посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Розділ XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 встановлює, що працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри-господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я - відноситься до посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача НОМЕР_3 , остання 04 лютого 1993 року зарахована на роботу у Черкаський психоневрологічний диспансер на посаду санітарки палатної. З 02 лютого 1998 року посаду "санітарка палатна" змінено на молодшу медичну сестру палатну. Крім того, у трудовій книжці містяться записи про перейменування 21 жовтня 2008 року Черкаського психоневрологічного диспансеру на Комунальний заклад "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради" та про реорганізацію шляхом перетворення Комунального закладу "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради" у Комунальне некомерційне підприємство "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради" з 04 січня 2019 року (а. с. 22-24).

Як вірно вказує суд першої інстанції та не заперечується відповідачем, професії (посади) на яких працювала позивач у спірні періоди, відносяться до відповідного Списку № 2, чинного на період її роботи.

Проаналізувавши обставини справи, вказані вище норми та зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21 березня 2024 року № 73, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 є протиправним та не відповідає приписам частини другої статті 2 КАС України.

Зважаючи на те, що сторони у справі не оскаржують рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки такій частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку