Справа № 520/26615/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 520/26615/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лещенко Олени Дмитрівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 по справі № 520/26615/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, у якому просив суд:

- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення «Сувора догана» наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 №3693 на підставі проведення службового розслідування відповідно наказу від 07.08.2024р. №3308 по факту відсутності з 03.06.2024 року на військовій службі військовослужбовця військової частини за призовом старшого сержанта ОСОБА_1 протиправними.

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2024 №3693 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «Сувора догана» після проведення службового розслідування відповідно наказу від 07.08.2024року №3308 по факту відсутності з 03.06.2024 року на військовій службі військовослужбовця військової служби за призовом старшого сержанта ОСОБА_1 , який повернувся до підрозділу 17.08.2024 як протиправний.

- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 премії за серпень місяць 2024 року в повному обсязі та додаткової винагороди за серпень місяць 2024 року в повному обсязі протиправними.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за серпень місяць 2024 року в повному обсязі та додаткову винагороду за серпень місяць 2024 року в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Зазначає, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Вважає, що суд постановляючи рішення прийняв до уваги неналежний та недостовірний доказ - службове розслідування, який було проведено щодо позивача, за час коли він не проходив військову службу.

Відповідно до ч. 1ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 28.08.2024 року №3693 у відповідності до наказу від 07.08.2024р. №3308 проведено службове розслідування по факту відсутності на військовій службі ОСОБА_1 з 03.06.2024 року по 17.08.2024 року, тобто відсутність на службі склала 2 місяці 14 діб.

Відповідно до наказу від 28.08.2024 року №3693 старший сержант ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2, 3 ст.11, абз. 9 ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз. 2 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. На підставі зазначеного наказу старшого сержанта ОСОБА_1 притянуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, а також позбавлено додаткової винагороди за премії серпень 2024 року в повному обсязі.

Не погоджуючись із наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2024 №3308, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до командира Військової частини НОМЕР_1 , щодо незгоди з проведенням службового розслідування та поновлення виплат додаткової винагороди та премії за серпень 2024 року.

Також, суд першої інстанції посилався на п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України , який затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення), відповідно до якого, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України від 25 березня 1992 року за № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року за № 170 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах» (далі - Інструкція № 170) та Законом України від 24 березня 1999 року, № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Стаутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

У відповідності до п.11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Як встановлено ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Розділу II Порядку, службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Пунктом 1 Розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з пунктами 1-3 Розділу VI Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Приписами п.116 Положення № 1153/2008 передбачено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:

12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;

13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;

Згідно абз. 20-21 п.116 Положення № 1153/2008 військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

З системного аналізу наведених норм, вбачається, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. З метою уточнення усіх обставин дисциплінарного проступку, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Отже, вирішуючи спір, необхідно виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру проступку, мотивів, за яких його вчинено.

Відповідно до рапорту ТВО начальника польового зв`язку ОСОБА_2 від 07.08.2024, військовослужбовець військової служби за контрактом старший сержант ОСОБА_1 до 19.08.2020 проходив військову службу в польовому вузлу зв`язку, колишня остання посада начальник апаратної роти зв`язку командного пункту. 19.08.2020 був затриманий правоохоронними органами за підозрою у вчинені злочину. Станом на 07.08.2024 перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та знаходиться під арештом. Відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 04.04.2025 по справі №636/401/21 провадження 1-кп/636/509/24, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту продовжено строком до 02.06. 2024 року включно. Таким чином, починаючи з 03.06.2024 року старший сержант ОСОБА_1 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 . Проте, станом на 08:00 03 червня 2024 року старший сержант ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не прибув.

В подальшому, у відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2024 року №3308 старшим лейтенантом ОСОБА_3 проведено службове розслідування по факту відсутності військовослужбовця з 03 червня 2024 року на військовій службі військовослужбовця військової служби за призовом старшого сержанта ОСОБА_1 , колишнього начальника апаратної роти зв`язку командного пункту Військової частини НОМЕР_1 .

Відсутність ОСОБА_1 на військовій службі склала 2 місяці 14 днів.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 28.08.2024 №3693 за порушення вимог абз. 2,3 ст.11, абз. 9 ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз.2 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшого сержанта ОСОБА_1 притянуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення сувору догану. Також, на підставі зазначеного наказу старшого сержанта ОСОБА_1 позбавлено додаткової винагороди за серпень 2024 року в повному обсязі та премії за серпень місяць 2024року в повному обсязі.

Тобто, відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 04.04.2025 по справі №636/401/21 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту продовжено строком до 02.06. 2024 року включно.

В подальшому, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту продовжено не було.

Отже, починаючи з 03.06.2024 року, після спливу дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 04.04.2025, ОСОБА_1 був зобов`язаний повернутися до місця служби та розташування підрозділу.

Окрім цього, відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області у справі 636/401/21 від 30.07.2024 року, судове провадження з розгляду кримінального провадження №000850 внесене 17.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням військовослужбовця військової служби за контрактом старшого сержанта ОСОБА_1 було зупинено, до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Будь яких поважних причин неприбуття на військову службу позивачем не наведено та відповідними доказами не підтверджено.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку є доведеним, а наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2024 №3693 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «Сувора догана» є обгрунтованим, правомірним і скасуванню не підлягає.

Доводи позивача щодо неможливості застосування до нього дисциплінарного стягнення через призупинення військової служби починаючи з 19.08.2020 року відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань)Отже, колегія судів зазначає, що ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стосується лише військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон.

Отже, колегія судів зазначає, що ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» врегульовує порядок проходження військової служби для військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон.

Разом з тим, приписами пп. 12-1, 13 п.116 Положення передбачено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України; якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання.

Згідно наявних у справі копій процесуальних документів кримінального провадження, ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення не пов`язаного з самовільним залишенням військової частини, дезертирством, або добровільною здачею в полон, тому твердження позивача про призупинення його військової служби та як наслідок неможливості притягнення до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим.

З матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_4 , у звязку з наявністю кримінального провадження, перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 , будь-яких фактичних даних щодо призупинення його військової служби матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що законодавством, яким врегулювано порядок проходження військової служби та притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності не визначено жодних особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні командира, а отже за порушення військової дисципліни на таких військовослужбовців дисциплінарне стягнення накладається на загальних підставах.

Щодо позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за серпень 2024 року, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Порядок №260 в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 1 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Відповідно до п. 3 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Згідно положень розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до приписів п. 8 та 9 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Колегія суддів зазначає, що виплата додаткової винагороди та премії має індивідуальних характер та безпосередньо пов`язана з результатами виконання службових обов`язків конкретним військовослужбовцем (важливості, успішності, складності і т.ін.).

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 за місцем проходження служби протягом серпня 2024 року не перебував, а отже командиром військової частини НОМЕР_1 обґрунтовано позбавлено позивача премії та додаткової винагороди за вказаний період.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у відповідача були наявні підстави для невиплати позивачу премії та додаткової винагороди за серпень 2024 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 №3693.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що позивач самостійно залишив місце проходження служби і надав оцінку цим обставинам з посиланням на відповідні норми матеріального права.

Проте, суд невірно встановим обставини справи, невірно сформував норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, , 315, , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лещенко Олени Дмитрівни - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 по справі № 520/26615/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло