Справа № 420/28496/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/28496/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Семенюка Г.В.,

Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року, прийняте у складі суду судді Бутенка А.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому позивач просила суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу зі сплати податку внаслідок прощення кредиту, процентів та пені за договором кредиту Головного управління державної податкової служби у Вінницькій області №0-0232 від 12.06.2024 на суму 231 611,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем винесено вимогу про сплату боргу №0-0232 яка містить інформацію про заборгованість позивача зі сплати податку внаслідок прощення кредиту, процентів та пені за договором кредиту Банком, а саме: основного боргу (кредиту) в сумі 30 142,99 доларів США грн., що складає 847513,15 грн. по курсу НБУ станом на 30.08.2018 року, процентів в сумі 11853,33 дол. США, що складає 333273,28 грн. по курсу НБУ станом на 30.08.2018 року, штрафні санкції (пеня) в сумі 22412,13 грн., в зв`язку з чим відповідачем станом на 11.06.2024 року нараховано податковий борг в сумі 231611 грн. 48 коп. Позивач вважає вказану вимогу протиправною, винесеною з грубим порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 області задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області №0-0232 від 12.06.2024 року на суму 231 611,48 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норм процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідно до детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги №0-0232 від 12.06.2024 року рахується податковий борг в сумі 231 611,48 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень № від 22.03.2024. № від 22.03.2024. № від 22.03.2024, які не оскаржувалися у адміністративному чи судовому порядку, а тому грошові зобов`язання, які ними визначено набули, статусу узгоджених. Апелянт вважає, що предметом доказування по справі №420/28496/24 було правомірність податкової вимоги №0-0232, а не правомірність податкових повідомлень-рішень якими було донараховано заборгованість. На думку апелянта, твердження суду щодо підстав виникнення: податкового боргу та правомірності податкових повідомлень-рішень, якими донараховано борг позивачу не є предметом розгляду у даній справі, а отже не можуть бути підставою для скасування податкової вимоги.

Позивачем надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № від 06.11.2007 року (надалі - Кредитний договір) укладеного між позивачем та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - Банк), Позивач для придбання житлового будинку, загальною площею 124,2 кв.м. Відповідно до умов кредитного договору позивач отримала кредитні кошти в сумі 71700 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 06.11.2007 року в еквіваленті за 100 дол. США - 505,00 грн. становило - 362 085,00 грн.

Одночасно ОСОБА_1 уклала договір купівлі - продажу житлового будинку від 06.11.2007 року за яким позивач набула у власність житловий будинок, загальною площею 124,2 кв.м., що знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 . вартість якої склала за умовами договору 402500,00 (чотириста дві тисячі п`ятсот гривень).

Надалі між Позивачем та Банком укладено договір іпотеки від 06.11.2007 року за яким Іпотекою забезпечувалось зобов`язання по поверненню в повному обсязі отриманих в порядку та на умовах відповідно до Кредитного договору кредитних коштів у сумі 71700,00 (сімдесят одна тисяча сімсот) доларів США, за процентною ставкою 12,9 відсотків річних.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 04.05.2016 року у справі № 648/1347/16-ц стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 39750 (тридцять девять тисяч сімсот пятдесят) доларів США 79 (сімдесят девять) центів США, яка складається із заборгованості за кредитом 35153 доларів США 06 центів США., заборгованості по процентам 4597 доларів США 73 центів США., пеню в сумі 22412 (двадцять дві тисячі чотириста дванадцять) гривень 13 (тринадцять) копійок.

Відповідно до повідомлення АТ «УкрСиббанк» про анулювання боргу від 30.08.2018 року, АТ «УкрСиббанк», як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від а саме:

суми процентів 11853,33 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три доларів США 33 центи) доларів США, що складає 333273,28 (триста тридцять три тисячі двісті сімдесят три грн. 28 коп.) гривень по курсу НБУ станом на 30.08.2018 р.

суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 22412,13 (двадцять дві тисячі чотириста дванадцять грн.. 13 коп.) гривень.

Також, згідно з довідкою АТ «УкрСиббанк» від 30.08.2018 року ОСОБА_1 станом на 30.08.2018 року не має отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк».

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкову вимогу №0-0232 від 12.06.2024 року про наявність у ОСОБА_1 станом на 11.06.2024 року податкового боргу у сумі 231 611,48 грн.

Відповідно до детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги №0-0232 від 12.06.2024 року, податковий борг в сумі 231 611,48 грн., а саме основний платіж - 165 265,07 грн., штрафні санкції - 41 656,27 грн., пеня - 24 690,14 грн., що складається з:

Податок на доходи фізичних осіб - 213 821,37 грн., з яких основний платіж - 152 552,37 грн., штрафні санкції - 38 478,09 грн., пеня - 22 790,91 грн.

Військовий збір - 17 790,11 грн., з яких основний платіж - 12 712,70 грн., штрафні санкції-З 178,18 грн., пеня - 1 899,23 грн.

Позивач вважає вказану вимогу протиправною, винесеною з грубим порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що визначивши в якості оподаткованого доходу суму 231611,48 грн., відповідач не звернув уваги на те, що повідомлення про анулювання боргу ПАТ «Укрсиббанк» за 30.08.2018 року містить інформацію про анулювання заборгованості позивача, а саме: суми процентів та пені, які не є додатковим благом, що свідчить про протиправність податкової вимоги.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно пп. 14.1.47. п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з приписами пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Як визначено пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Нормами п. 163.1 ст. 163 ПК України, визначено, що об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

У відповідності до п.п. 164.1, 164.2 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Згідно з абз. д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді також - основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п. п. 168.2.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу №0-0232 яка містить інформацію про заборгованість позивача зі сплати податку внаслідок прощення кредиту, процентів та пені за договором кредиту Банком, а саме: основного боргу (кредиту) в сумі 30 142,99 доларів США грн., що складає 847513,15 грн. по курсу НБУ станом на 30.08.2018 року, процентів в сумі 11853,33 дол. США, що складає 333273,28 грн. по курсу НБУ станом на 30.08.2018 року, штрафні санкції (пеня) в сумі 22412,13 грн., в зв`язку з чим відповідачем станом на 11.06.2024 року нараховано податковий борг в сумі 231611 грн. 48 коп.

Відповідно до ІКП позивача, вказана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень рішень № від 22.03.2024. № від 22.03.2024 року № від 22.03.2024, які не були оскаржені в адміністративному та судовому порядку.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що скерування податкової вимоги не свідчить про вжиття контролюючим органом заходів, спрямованих на погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу. Такі дії податкових органів призводять лише до формування та документального визначення податкового боргу. При цьому вони об`єктивно передують процесу погашення податкових зобов`язань або стягненню податкового боргу (постанови Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі № 804/3642/16, від 14 липня 2021 року у справі № 815/2362/17, 21 вересня 2018 року у справі №808/3046/16).

У постанові від 27 жовтня 2022 року у справі №240/9395/20 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 ПК України дає підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ ПК України.

Виникнення податкового боргу чи податкової застави не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Якщо ж таке право виникло і контролюючий орган розпочав дії з реалізації своєї компетенції по вжиттю заходів з погашення податкового боргу, то воно в подальшому не може бути нівельовано, а правомірність вжитих заходів може бути перевірена в межах адміністративного або судового оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що за умови чинності податкових повідомлень-рішень, на підставі яких було визначеного суми фінансових (штрафних санкцій відносно позивача), оскаржувана податкова вимога не може бути визнана протиправною. Аргументи позивача стосовно пропуску податковим органом строків давності та підстав для визнання боргу безнадійним можуть бути розглянуті або у межах спору про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, або під час стягнення податкового боргу в судовому порядку. Аналогічно, направлення податкових повідомлень- рішень не за актуальною адресою може бути підставою для поновлення строку звернення до суду із вимогою про оскарження податкових повідомлень-рішень, однак не свідчить про неправомірність формування податкової вимоги.

Колегія суддів наголошує, що податкова вимога не є тим рішенням, оскарження якого до суду саме по собі має наслідком визнання попередньо узгоджених грошових зобов`язань неузгодженими. Відсутні такі наслідки і у випадку скасування судом відповідної податкової вимоги. Враховуючи викладене, звернення до суду із позовом про скасування податкової вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача, оскільки навіть у випадку задоволення позову, зазначене жодним чином не вплине на факт нарахування згідно податкових повідомлень-рішень грошових зобов`язань.

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Натомість, суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, та помилково вдався до оцінки суті спірних правовідносин.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позовних вимог відсутні, а протилежні висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та порушенні норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: О.І. Шляхтицький