Справа № 640/2838/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/2838/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілкор" до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілкор" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якому просить:

-скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №UA100010/2019/00924;

-скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000273/2 від 13.08.2019.

В обґрунтування позову зазначено, що 13 серпня 2019 року декларантом ТОВ «Сілкор» до митного посту «Західний» вмо №1 було подано митну декларацію № UA100010/2019/345968 від 13.08.2019 з повним пакетом документів для митного оформлення кубових пластикових контейнерів бувших у користуванні, не відмитих.

Державним інспектором Шостак Микитою Сергійовичем було відмовлено у прийняті митної декларації та виписано картку відмови в прийнятті митної декларації QUA100010/2019/00924 на підставі рішення про корегування митної вартості товарів № LA100010/2019/000273/2 від 13.08.2019.

Підставою для коригування митної вартості, на думку державного інспектора Шостак Микити Сергійовича, є розбіжності в поданих документах та відсутність інформації яка містить всі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів, а саме: 1) відсутність банківських платіжних документів, які містять відомості, що стосуються оцінюваних товарів; 2) відсутність документів, що містять відомості про вартість перевезення; 3) спрацювання системи управління ризиками.

ТОВ «Сілкор» вважає вище перелічені підстави недостатніми та такими, що суперечать законам України та порушують права позивача, а картку відмови в прийнятті митної декларації № UA100010/2019/00924 та рішення про корегування митної вартості товарів № UA100010/2019/000273/2 від 13.08.2019 необґрунтованими та незаконними, а тому звернувся до суду з вказаними позовними вимогами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні)

18.03.2020 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва Київська митниця Держмитслужби надіслала відзив № 7.8-10/1331 від 16.03.2020, в якому зазначив, що відділу митного оформлення №1 митного поста «Західний» 13.08.2019 подано митну декларацію типу «IM/40/ДЕ», якій присвоєно реєстраційний номер UA100010/2019/345968 (далі - МД) на товари:

1. вироби з пластмаси для пакування та транспортування, сипучих, та рідких речовин, контейнери прямокутної форми. Контейнери бувші у використанні, не відмиті. Мають характерний запах та сліди забруднення різними безпечними хімічними речовинами. Потребують заміни пластикового вкладишу на новий. IBC Used Container, з кришокою 43-шт, без пакування. Не для радіоактивних відходів;

2. вироби з пластмаси для пакування та транспортування, сипучих, та рідких речовин, контейнери прямокутної форми. Контейнери бувші у використанні, не відмиті. Мають характерний запах та сліди забруднення різними безпечними хімічними речовинами. Потребують заміни пластикового вкладишу на новий. IBC Used Container, з кришокою 5-шт, без пакування. Не для радіоактивних відходів;

3.вироби з пластмаси для пакування та транспортування, сипучих, та рідки речовин, контейнери прямокутної форми. Контейнери бувші у використанні, не відмиті. Мають характерний запах та сліди забруднення різними безпечними хімічними речовинами. Потребують заміни пластикового вкладишу на новий. IBC Used Container, з кришокою 4-шт, без пакування. Н для радіоактивних відходів.

Митна вартість товарів заявлена декларантом за резервним методом визначення митно вартості на рівні - 0,66678/кг (40 $/шт.) На підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем подано митному органу пакет документів, перелік яких зазначено у графі 44 МД, що підтверджується PrtSc 3 ACMO «Інспектор».

Відповідач зазначив, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. В даному випадку декларант в графі «43» самостійно заявляє другорядний метод визначення митної вартості. Правий підрозділ залишено пустим, що свідчить про самостійне визначення декларантом митної вартості, без урахування рішення про коригування митної вартості.

Також зазначено, що при проведені митного оформлення за сформовано наступні коди критерії ризику:

-«101-1» витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів;

-«103-1» перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних;

-«105-2» контроль правильності визначення митної вартості товарів;

-«106-2» витребування документів, які підтверджують митну вартість;

-«107-3» контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідач зазначив, що позивач був зобов`язаний надати до митного оформлення транспортні (перевізні) документи та документи, що підтверджують вартістю перевезення товару.

На письмову вимогу митного органу декларантом, шляхом надсилання електронного повідомлення, направлено лист від 13.08.2019 в якому сказано, що більше документів надати немає можливості. Додаткових Декларантом не виконано вимоги щодо надання всіх додаткових документів та подані до митного оформлення документи не містить інформації щодо вартості оцінюваного транспортного засобу та не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, декларантом не підтверджено числове значення складової митної вартості товарів на транспортування та повноти суми всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару на підставі митних оформлень на рівні 2,49 USD/КГ за митною декларацією № UA112110/2019/000017 від 08.01.2019.

Товари випущено у вільний обіг за МД від 14.08.2019 № UA100010/2019/346192.

Сума наданих гарантій згідно зі ст. 55 МК України за МД становить: мито 10296,68 грн та ПДВ-30464,51 грн.

Вказані вище факти, правові підстави черговості не застосування основного та наступних методів визначення митної вартості поданого до митного оформлення за МД містяться в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000273/2 від 13.08.2019.

Отже, при вчиненні дій щодо визначення митної вартості товару митний орган діяв на підставі закону та в межах своїх повноважень, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року прийнято справу № 640/2838/20 до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Запропоновано сторонам протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надіслати суду через підсистему "Електронний суд" додаткові письмові пояснення по справі та відповідні докази разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) іншій стороні копії письмових пояснень та доданих до них документів.

Також, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі №640/2838/20, а саме: Київської митниці Держмитслужби () на правонаступника - Київську митницю (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А) як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у справі та про заміну відповідача його правонаступником у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілкор" до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішень.

Відповідач надав пояснення, в яких зазначив, що, не погоджуючись з позовними вимогами, митниця надала відзив на адміністративний позов від 16.03.2020 №7.8-10/1331 (міститься в матеріалах справи, в паперовому вигляді разом із копіями документів митного оформлення), в якому було надано позицію митного органу, щодо конкретних правових підстав, фактичних обставин прийняття оскаржуваного рішення та спростовано доводи позивача.

Відповідно до наданих документів, що містяться в матеріалах справи, усі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства України з питань державної митної справи, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Позивачем станом на 28.03.2025 додаткових письмових пояснень не надано.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 14 січня 2025 року №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілкор" , місцезнаходження: 02094, місто Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 22, види економічної діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 20.30 Виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний).

Між ТОВ «Сілкор» (Покупець) та Unisil Hangary Szilikongyarto Kft (Продавець) укладено Контракт від 18.08.2017 №18-08/2017, згідно якого Покупець зобов`язаний оплатити і прийняти товар, а продавець зобов`язаний поставити товар відповідно до умов контракту.

Ціну на поставку товару вказано в дол. США, зазначено на кожну поставку в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту (пп. 2.1 п.2 вказаного Контракту). Також зазначено, що ціна товару може змінюватись за взаємною згодою сторін.

15.11.2017 прийнято додаткову угоду до Контракту від 18.08.2017 №18-08/2017, відповідно до якої ціна на поставлений товар і валюта платежу зазначається в специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту; покупець перераховує оплату на розрахунковий рахунок продавця у валюті зазначеної в специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до Специфікації №7 від 06.08.2019 до Контракту від 18.08.2017 №18-08/2017 сторони домовились, що Продавець продає, а Покупець купує б/у контейнери бувших у користуванні, не відмитих в кількості 52 шт., загальною вартістю 1040,00 дол. США.

Згідно вказаної Специфікації умова платежу: 100% відстрочки платежу на протязі 30 днів від дати відгрузки.

Згідно довідки про автотранспорті витрати від 07.08.2019 вих.№04 від 07.08.2019, виданою ПП ОСОБА_1 , загальні транспортні витрати по доставці вантажу автомобілем складають 31490,00грн.

10.09.2019 позивач сплатив Продавцю за поставлений товар 1040,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №47 Альфа-Банку.

Згідно з Митною декларацією форми МД-2, яку позивачем надано для оформлення товару, який провозили через митний кордон України: 1. вироби з пластмаси для пакування та транспортування, сипучих, та рідких речовин, контейнери прямокутної форми. Контейнери бувші у використанні, не відмиті. Мають характерний запах та сліди забруднення різними безпечними хімічними речовинами. Потребують заміни пластикового вкладишу на новий. IBC Used Container, з кришкою 43-шт, без пакування, не для радіоактивних відходів; 2. вироби з пластмаси для пакування та транспортування, сипучих, та рідких речовин, контейнери прямокутної форми. Контейнери бувші у використанні, не відмиті. Мають характерний запах та сліди забруднення різними безпечними хімічними речовинами. Потребують заміни пластикового вкладишу на новий. IBC Used Container, з кришкою 5-шт, без пакування. Не для радіоактивних відходів; 3.вироби з пластмаси для пакування та транспортування, сипучих, та рідких речовин, контейнери прямокутної форми. Контейнери бувші у використанні, не відмиті. Мають характерний запах та сліди забруднення різними безпечними хімічними речовинами. Потребують заміни пластикового вкладишу на новий. IBC Used Container, з кришкою 4-шт, без пакування. Не для радіоактивних відходів.

Київською митницею 13.08.2019 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000273/2.

Так, відповідач мотивує своє Рішення про коригування митної вартості товарів розбіжностями в поданих документах та відсутністю інформації, яка містить всі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів, а саме: 1) відсутність банківських платіжних документів, які містять відомості, що стосуються оцінюваних товарів; 2) відсутність документів, що містять відомості про вартість перевезення; 3) спрацювання системи управління ризиками

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок визначення митної вартості імпортованих через митний кордон України товарів, встановлений Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин да - МК України).

Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно пункту 2 частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно частин першої-третьої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною другою статті 53 МК України визначено перелік основних документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 статті 53 МК України).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, що передбачені статтею 53 МК України.

Митний орган має право, здійснюючи перевірку та контроль щодо правильності визначення декларантом митної вартості, витребувати додаткові документи. При цьому митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання повинен надати, лише належні та необхідні документи, які об`єктивно будуть підтверджувати заявлену митну вартість, а не витребувані з формальних підстав.

Згідно із пунктом 1 глави 1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених наказом Мінфіну від 24 травня 2012 року № 598, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 року за № 883/21195, рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Рішення) - це закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску відповідно до вимог статей 54 і 55 МК України.

Статтею 57 МК України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 у справах №21-127а15 та №21-53а15, від 11.09.2012 у справі №2а-18673/09/0570 та Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі № 826/6346/16.

Згідно матеріалів справи, позивач при подачі митної декларації для підтвердження заявлених відомостей подав перелік документів для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Митного кодексу України.

На момент митного оформлення товару, сума підлягала до оплати була повністю сплачена, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Проаналізувавши у сукупності вказані вище норми матеріального права разом з фактичними обставинами справи, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем при розмитнені товару документи містять достовірні, документально підтверджені відомості щодо ціни, яка підлягала до сплати і фактично була сплачена за поставлений товар у відповідності до контракту, а тому в повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом.

Наведені обставини в своїй сукупності спростовують наявність розбіжностей в поданих декларантом документах та сумніви митного органу в достовірності наданої позивачем інформації, зокрема, щодо відсутності в поданих документах всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за поставлені товари.

Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем вірно заявлено митну вартість товару, як наслідок, рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000273/2 від 13.08.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації №UA100010/2019/00924 є протиправними та підлягають скасуванню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За приписами частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем було сплачено при зверненні до Окружного адміністративного суду міста Києва судовий збір у загальному розмірі 4204,00 грн (платіжні доручення №№980,981 від 06.02.2020).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України позивачу необхідно відшкодувати 4204,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілкор" (, місцезнаходження: 02094, місто Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 22) до Київської митниці (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А) як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000273/2 від 13.08.2019.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації №UA100010/2019/00924.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілкор" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Басова