Справа № 399/766/23
Суддя: Шульженко В. В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 399/766/23
провадження № 2-а/399/4/2025
Рішення

Іменем України

01 квітня 2025 року смт Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив скасувати постанову серії ЕАТ №7926258, закрити провадження у справі.

Обгрунтовано позовні вимоги тим, що 12.10.2023 оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн. Зазначав, що відповідачу здалося, що позивач порушив ПДР, але жодних порушень не було. Наголошував, що візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Звертав увагу, що жодних доказів правопорушення не надано, фіксація на боді-камеру поліцейського почалася після зупинки транспортного засобу. Вважав, що відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, відповідно і склад правопорушення відсутній.

Ухвалою від 26.10.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 06.11.2023 відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання з викликом учасників справи.

16.11.2023 надійшов відзив на позов від первісного відповідача.

Ухвалою від 23.11.2023 постановлено замінити неналежного відповідача на належного Департамент патрульної поліції.

11.12.2023 надійшов відзив від належного відповідача.

У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, з тих підстав, що на відео записі зафіксовані усні пояснення позивача, якими спростовуються твердження останнього про відсутність факту порушення.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданих до суду документах просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність. Позивач на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити.

Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не а автоматичному режимі серії ЕАТ №7926258 від 12.10.2023 судом встановлено, що 12.10.2023 о 16:35 год. в м. Кременчук Шлях 1 водій під час руху ТЗ користувався засобом зв`язку тримаючи його в руці, боді-камера 476192, чим порушив п. 2.9.д ПДР користування під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладнаними техн. пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн (а.с.3, 23).

Із дослідженого відеозапису адміністративного правопорушення, вчиненого гр. ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с.50) судом встановлено, що на підтвердження правопорушення відповідачем надано відеозапис 476192, дані про який зазначені у оскаржуваній постанові, який містить запис вже зупиненого транспортного засобу та розмови між поліцейськими та позивачем в ході якої позивач не погоджувався з правопорушенням, яке інкриміноване йому поліцейським, просив надати відеодоказ фіксації правопорушення. Проте, останній не був наданий, натомість поліцейський зазначив про те, що: «достатнього того, що він бачив правопорушення».

Доказів керування позивачем тз та користування засобом зв`язку тримаючи його в руці, вказаний вище відеозапис не містить.

В оскаржуваній постанові поліцейський зазначає, що правопорушення зафіксоване на боді-камеру 476192, тобто відео про яке зазначено вище. Проте, вказане відео, як зазначено вище, не містить доказів керування позивачем тз та користування засобом зв`язку тримаючи його в руці. Будь-яких інших доказів поліцейським не надано.

Враховуючи зазначене, суд визнає неналежним доказом відеозапис адміністративного правопорушення, вчиненого гр. ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с.50), оскільки останній не містить інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.9.д. ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

З огляду на зазначене, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, потрібна наявність головної обставини - керування особою транспортним засобом та користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Такі обставини мають бути підтверджені належними доказами, якими, зокрема, є дані відеофіксації правопорушення, показання свідків.

Відповідач не надав суду жодного належного доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним належним доказом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляд справ було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (належні відеодокази).

Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачами в порушення вимог ст.77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Отже, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн, тому зазначена сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7926258 від 12.10.2023 року про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), судові витрати по сплаті судового збору у сумі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко