Справа № 280/1237/25
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 березня 2025 року (16:30)Справа № 280/1237/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Запорізька, буд.59, м.Оріхів, Запорізька область, 70504; ) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: зобов`язати відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 як боржника у виконавчих провадженнях №56226074, №56226171, №56226279, №56225997, №59774489, №56225938.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконанні у відповідача перебували виконавчі провадження №56226074, №56226171, №56226279, №56225997, №59774489, №56225938, у яких позивач був боржником. Виконавчі провадження №№56226074, 56226171, 56226279, 56225997, 59774489, 56225938 були завершені 24.12.2019 та 26.12.2019 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону № 1404, виконавчі документи повернуті стягувачу. Зазначає, що виконавче провадження було завершено з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, тому законодавець не покладає на державного виконавця обов`язку виключити з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо позивача, у разі завершення виконавчого провадження з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404. Позивач 15.01.2025 звернувся із заявою до відповідача про виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників по виконавчим провадженням №56225997, №56226074, №56226171, №56226279, №59774489, №56225938. Проте, відповідачем відмовлено у задоволенні заяви, оскільки відсутні підстави для виключення відомостей. Позивач зазначає, що оскільки всі зазначені вище виконавчі провадження були завершені 25.12.2019, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання закінчилися. Таким чином, стягувачі не можуть пред`явити на даний момент виконавчі документи до виконання внаслідок пропуску строку пред`явлення, передбаченого ст. 12 Закону № 1404. У разі пред`явлення таких виконавчих документів до виконання, такі виконавчі документи будуть повернуті стягувачам без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404 і це створює для позивача статус постійного боржника: стягувач не може пред`явити документ до виконання, а відомості щодо нього не можуть бути вилучені із Єдиного реєстру боржників. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 10.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

13.03.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовні заяву (вх. №11768), в якому останній зазначає, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження №56225997, № 56226074, № 56226171, № 56226279, №59774489, №56225938. Вказані виконавчі провадження закінчені, а виконавчі документи повернуто стягувачам. В зв`язку з закінченням строку зберігання (три роки від дати завершення виконавчого провадження) вище зазначені виконавчі провадження знищено. При завершені виконавчих проваджень №№ 56225997, 56226074, 56226171, 56226279, 59774489, 56225938 ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників не вилучався у зв`язку з наступним, оскільки виключення боржника з Єдиного реєстру боржників, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження», або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. У цьому випадку виконавчі провадження закінчені на підставі ст. 37 Закону. Також зазначає, що постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу (ВП №№56225997, 56226074, 56226171, 56226279, 56225938) за заявою боржника у разі, якщо при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (ВП №№56225997, 56226074, 56226171, 56226279, 56225938) (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена). Оскільки на депозитний рахунок відділу станом на 12.03.2025 кошти для погашення витрат виконавчого провадження за ВП №№56225997, 56226074, 56226171, 56226279, 56225938 не надходили, законні підстави для вилучення з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 відсутні. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

На примусовому виконанні Оріхівського відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебували виконавчі провадження:

№56225997 від 18.04.2018 з примусового виконання постанови №7 виданої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 21.01.2013 про стягнення з про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 22940,00 грн., яке 24.12.2019 завершено на підставі п. 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

№56226074 від 18.04.2018 з примусового виконання постанови №73 виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 07.08.2013 про стягнення з про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 41292,00 грн. на користь Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції у Запорізькій області;

№56226171 від 18.04.2018 з примусового виконання постанови №30 виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 26.03.2013 про стягнення з про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 22940,00 грн. на користь Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції у Запорізькій області;

№56226279 від 18.04.2018 з примусового виконання постанови №20 виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 19.02.2013 про стягнення з про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 22940,00 грн. на користь Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції у Запорізькій області;

№59774489 від 09.08.2019 з примусового виконання вимоги №Ф7У виданої Оріхівським управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.05.2019 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 21030,00 грн.;

№56225938 від 18.04.2018 з примусового виконання постанови № 74 виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 07.08.2013 про стягнення з про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 22940,00 грн., на користь Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції у Запорізькій області, які 26.12.2019 завершені на підставі п. 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчі документи повернуто стягувачам.

По вказаним виконавчим провадженням виконавчі документи 24.12.2019 та 26.12.2019 було повернуто стягувачам на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчі провадження закінчені (а.с.56-67).

05.02.2020 повторно для примусового виконання до відповідача надійшли постанови №№7, 73, 30, 20, 74, видані Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області про стягнення з позивача штрафу.

05.02.2020 відповідачем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанов Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області №№7, 73, 30, 20, 74, а саме: №61158769, №61157872, №61158211, №61159260, №61159682.

Всі зазначені виконавчі провадження закінчені на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у квітні 2024 року, у зв`язку із припиненням юридичної особи.

На звернення позивача до відповідача із заявою про виключення його із реєстру боржників, відповідач листом від 29.01.2025 №958/29.18-45 позивачу відмовив та зазначив, що заборгованість за виконавчими провадження №№55695166, 55695299, 55695453, 56225997, 56226074, 56226171, 56226279, 59774489, 56225938, 60201638.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виключення з Єдиного реєстру, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону №1404-VIII, реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП, Система), порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції.

Вільний та безоплатний доступ до інформації АСВП забезпечує Міністерство юстиції у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1404-VIII, Єдиний реєстр боржників це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система) та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

За приписами ч. 7 ст. 9 Закону №1404-VІІІ, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно ч. 5 ст. 37 Закону №1404-VІІІ повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

За приписами ч. 1, 2, 4, 5 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, виконавчі документи були повернуті стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та 05.02.2020 повторно пред`явлені до виконання.

Відповідно до п. 23 Інструкції з організації примусового виконання рішень, за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено.

Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5).

Згідно з пунктом 2 Положення №2432/5, єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 6 Розділу X Положення №2432/5, Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу.

В Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження зареєстровані в Системі після впровадження Єдиного реєстру боржників та боржників за виконавчими провадженнями про стягнення періодичних платежів (аліментів) за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Не підлягають внесенню до Єдиного реєстру боржників відомості про боржників: які є державними органами, органами місцевого самоврядування; які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців; за рішенням немайнового характеру (крім рішень про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, під час виконання яких винесено постанову про накладення штрафу на боржника).

Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону №1404-VIII;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Як встановлено вище, 24.12.2019 та 26.12.2019 відповідачем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу.

05.02.2020 виконавчі документи постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції №7, 73, 30, 20, 74, були повторно пред`явлені для виконання.

Після повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання, виконавчі провадження №61158769, № 61157872, №61158211, №61159260, №61159682 були закінченні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, про що у квітні 2024 року винесені постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, як відповідач зазначає у відзиві, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в виконавчих провадженнях №61158769, № 61157872, №61158211, №61159260, №61159682 сплачені у повному обсязі.

Також, повернутий постановою від 26.12.2019 у виконавчому провадженні №59774489 виконавчий документ вимога Оріхівського управління ДФС у Запорізькій області від 16.05.2019, повторно до примусового виконання не пред`являвся.

Отже, виконавчий документ повторно стягувачем не було пред`явлено до виконання у визначений Законом № 1404-VIII строк. Таким чином, суб`єкт владних повноважень, який є стягувачем у спірному виконавчому провадженні, та найбільш зацікавленою особою у його виконанні, не вчиняє активних дій з метою пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Проте, відомості щодо позивача містяться в Єдиному реєстрі боржників.

Отже, на цей час виконавчі провадження у яких позивач був боржників закінчені, виконавчі документи повернуті стягувачам, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір сплачені.

Тому суд вважає, що наявність інформації щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників, при відсутності положень законодавства про можливість його виключення, не є пропорційним заявленій в законодавстві легітимній меті, тому відомості щодо позивача мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників.

Крім того, суд зазначає, що згідно ст. 2 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Водночас, збереження запису про позивача в Єдиному реєстрі боржників реально обмежує його права та інтереси, зокрема, на розпорядження своїм майном та суперечить засадам виконавчого провадження, визначеним ст. 2 Закону № 1404-VIII.

Відтак, судове рішення є правовою підставою про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, останній наголошує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, за правовою позицією Суду, є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:- втручання держави у право особи повинне мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право особи передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання; - втручання у право особи, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції лише в тому випадку, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її права.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Конвенція в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст.1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Таким чином, виходячи з принципу юридичної визначеності як складової частини поняття верховенства права, враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає, що права позивача не повинні обмежуватись через наявність відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який має бути стягнутий з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Запорізька, буд.59, м.Оріхів, Запорізька область, 70504; ) про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов`язати Оріхівський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 як боржника у виконавчих провадженнях №56226074, №56226171, №56226279, №56225997, №59774489, №56225938.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 31.03.2025.

Суддя Ю.В. Калашник