Справа № 600/1704/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. м. Чернівці Справа №600/1704/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Пулинець Богдан Анатолійович до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Пулинець Богдан Анатолійович до військової частини НОМЕР_1 (відповідач), з такими позовними вимогами:

визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.06.2023 по 31.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що проходить військову строкову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 - військова частина НОМЕР_1 . Вказував, що в період з 01.06.2023 по 31.12.2023 здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Однак, за вказаний період виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою Кабінет Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30000 грн. з розрахунку на місяць. Вказана бездіяльність відповідача, на думку позивача, є протиправною, оскільки порушує його права та соціальні гарантії.

Ухвалою суду від 19.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 08.05.2024 у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог. Вказував, що позивач не залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань у місяцях, за які він не отримував додаткової винагороди 30000 грн згідно Порядку №260. Наголошував на тому, що позивач посилаючись на залучення його до виконання бойових завдань у період з 01.06.2023 по 31.12.2023, не надав жодних доказів на підтвердження цих обставин. Таким чином, вимоги Позивача щодо виплати йому додаткової винагороди в розмірі 30000 грн згідно Порядку 260 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У письмових поясненнях наданих до суду відповідач також посилався на те, що виплата грошового забезпечення позивачу, зокрема, і додаткова винагорода в розмірі 30000 грн (пропорційно часу залучення до виконання відповідних завдань) нараховувалася та виплачувалася належним чином, а тому позов підлягає залишенню без задоволення через його необґрунтованість.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2021 №215 ОСОБА_1 призначено навідником 1 відділення 3 взводу спеціального призначення роти спеціального призначення, ВОС 101281А, ШПК "солдат".

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 позивач дійсно проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 з 08.10.2021.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на те, що в період з 01.06.2023 по 31.12.2023 він здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та мав право на виплату йому додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Разом з тим, виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", відбувалась не в повному розмірі, а саме не в розмірі 30000 грн, з розрахунку на місяць.

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача щодо не виплати йому додаткової винагороди у розмір 30000 грн за період з 01.06.2023 по 31.12.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20.12.91 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.

Згідно п. 2, 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан.

Крім того, Президент України Указом від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію", на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України та відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановив оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

Кабінет Міністрів України на виконання цих указів Президента України ухвалив Постанову №168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Згодом, до Постанови №168 було внесені зміни.

Відповідно до пункту 1, 2-1 Постанови №168 (у редакції Постанови №43 від 20.01.2023, яка діяла з 21.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Так, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 09.08.2023 №836, яка набрала законної сили 11.08.2023, щодо внесення змін до Постанови №168.

Вказаною Постановою внесено зміни до Постанови №168, зокрема, доповнено постанову пунктами 1-1 та 1-2.

Відповідно до пункту 1-1, 1-2 Постанови №168 (у редакції Постанови від 09.08.2023 №836), установити, що на період воєнного стану, зокрема:

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2023 №1162 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а саме:

у пункті 1-1:

в абзаці восьмому слова додаткова винагорода замінити словами винагорода за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду);

в абзаці дев`ятому слова додаткова винагорода замінити словами винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду);

в абзаці третьомупункту 2-1слова і цифри особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 1-1і 1-2цієї постанови замінити словами і цифрами особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2цієї постанови.

Відповідно до положень пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 (у редакції яка діяла станом на 31.01.2023) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах, зокрема:

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Відповідно до положень пункту 3-5, 8 розділу XXXIV Порядку №260, райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Відповідно до положень пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 (у редакції Наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023 який набрав чинності 29.09.2023), на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах, зокрема:

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби).

Верховний Суд у свої рішеннях звертав увагу, що за приписами статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII "Про оборону України" (далі - Закон №1932-XII) бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки бойовим розпорядженням. Зазвичай вони доводяться до командирів підрозділів в усній формі.

У бойовому наказі вказується: висновки з оцінювання противника; завдання, які виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій військової частини (підрозділу), а також завдання сусідів і розмежувальні лінії з ними; бойове завдання військової частини (підрозділу) та замисел бою (дій); бойові завдання штатним і доданим підрозділам (елементам бойового порядку); норма витрат ракет і боєприпасів на виконання бойового завдання; місце і час розгортання ОКП (ксП) та напрямок його переміщення, порядок передачі управління; час готовності до виконання завдання та порядок доповіді замислу старшому командиру.

У бойовому розпорядженні зазвичай командир вказує: стислі відомості про положення та характер дій противника; завдання, що виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій підрозділів; бойове завдання підпорядкованим підрозділам; час готовності до бою (дій). За необхідності у ньому можуть бути зазначені завдання військової частини (підрозділу), сусідів та інші дані.

Щодо застосування в часі внесених до Постанови №168 змін Постановою №836 та внесених до Порядку №260 змін Наказом Міністерства оборони №566 від 26.09.2023, суд зазначає.

Частиною першою статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Так, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).

У Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп і від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Водночас, Конституційний Суд України звернув увагу на те, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001).

Крім того, у своїх рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року №2-р/2017).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Таким чином, державні установи повинні бути послідовними щодо прийнятих ними нормативних актів, а також дотримуватися розумної рівноваги між передбачуваністю (довірою, законними очікуваннями, впевненістю) особи і тими інтересами, заради забезпечення яких у регулювання вносяться зміни. Повага до такої впевненості, як зазначав Європейський суд з прав людини, має бути мірою правового захисту у внутрішньому праві проти свавільного втручання державних органів у гарантовані права (пункт 156 Рішення у справі "Kopecky проти Словаччини" від 28 вересня 2004 року, заява №44912/98).

Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.

Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи.

Згідно з п. 2, 3 Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2023 р. №836, установлено, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди у зв`язку із зміною відповідно до цієї постанови порядку, умов її виплати та розміру додаткової винагороди її перерахунок не здійснюється до набрання чинності цією постановою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.

Згідно п. 2, 4 Наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023 який набрав чинності 29.09.2023, установити, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди згідно з цим наказом, її перерахунок таким військовослужбовцям не здійснюється до набрання чинності цим наказом.

Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім абзаців тридцятого-тридцять четвертого пункту 13 Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджених цим наказом, які застосовуються з 01 червня 2023 року.

Суд зазначає, що положеннями Постанови №836 та Наказу №566 визначено, що виплачена до набрання чинності Постанови та Наказу винагорода не перераховується у разі її зменшення.

Отже, до 11.08.2023 винагорода у розмірі 30000 грн виплачувалась військовослужбовцям на період дії воєнного стану.

Після внесення до Постанови №168 змін Постановою №836 яка набрала законної сили 11.08.2023, та внесених до Порядку №260 змін Наказом Міністерства оборони №566 від 26.09.2023, визначено, що військовослужбовцям на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень у разі якщо вони виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями). Військовослужбовець строкової військової служби які не залученні та не виконують бойових (спеціальних) завдань виплачується винагорода у розмірі 6000 грн.

Документальним підтвердженням такої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань слугують такі документи: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Бойові (попередні бойові) розпорядження і вказівки, які віддає командир усно, записуються в журнал відданих і отриманих розпоряджень, у якому відображається: дата, час і зміст розпоряджень, спосіб їх передачі або отримання, кому вони передані або повинні бути передані, від кого отримані.

З наведеного висновується, що ключовою умовою для здійснення виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) та підтвердження цих обставин указаними документами.

Як убачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 15.07.2023 №1297 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за червень 2023 року" на підставі рапорту командира 1 механізованого батальйону позивача включено до переліку військовослужбовців, яким належить виплатити додаткову винагороду згідно з Постановою №168 з розрахунку 30000,00 грн на місяць (пропорційно часу виконання бойових завдань з 01.06.2023 по 30.06.2023, порядковий номер 1053 Додатку №1 до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 15.07.2023 №1297).

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 17.10.2023 №1954 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2023 року" на підставі рапорту командира 1 механізованого батальйону позивача включено до переліку військовослужбовців, яким належить виплатити додаткову винагороду в розмірі 6000 грн. на місяць (пропорційно часу проходження служби: з 01.09.2023 по 30.09.2023, порядковий номер 93 Додатку№479 до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 17.10.2023 №1954.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 20.11.2023 №2162 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за жовтень 2023 року" підставі рапорту командира 1 механізованого батальйону позивача включено до переліку військовослужбовців, яким належить виплатити додаткову винагороду в розмірі 6000 грн. на місяць (пропорційно часу проходження служби з 01.10.2023 по 31.10.2023, порядковий номер 67 Додатку №310 до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 20.11.2023 №2162.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 21.12.2023 №2368 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за листопад 2023" підставі рапорту командира 1 механізованого батальйону позивача включено до переліку військовослужбовців, яким належить виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. на місяць (пропорційно часу проходження служби: з 01.11.2023 по 30.11.2023, порядковий номер 1 Додатку №204 та 6000 грн. на місяць (пропорційно часу проходження служби: з 13.11.2023 по 29.11.2023, відповідно до Додатку №603.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 22.01.2024 №146 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за грудень 2023 року" на підставі рапорту командира 1 механізованого батальйону позивача включено до переліку військовослужбовців, яким належить виплатити додаткову винагороду згідно з Постановою №168 з розрахунку 30000,00 грн. на місяць (пропорційно часу виконання бойових завдань з 01.12.2023 по 27.12.2023, порядковий номер 1 Додатку №335 до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 22.01.2024 №146).

До зазначених наказів також додано рапорти командира НОМЕР_3 механізованого батальйону щодо виплати позивачу додаткової винагороди за червень 2023 року, вересень 2023 року, жовтень 2023 року, листопад 2023 року та грудень 2023 року.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 грошове забезпечення позивача за період з червня 2023 року по грудень 2023 року включно складає: сума виплаченого грошового забезпечення 2940 грн., сума виплаченої додаткової винагороди 97496,78 грн., всього 100436,78 грн.

Помісячно додаткова винагорода виплачувалась в таких розмірах:

- червень 2023 року - 30000 грн.,

- липень 2023 року - 30000 грн.,

- жовтень 2023 року 15096,78 грн.,

- листопад 2023 року - 6000 грн.,

- грудень 2023 року 16400,00 грн.

Таким чином, із зазначених вище наказів, позивачу, як військовослужбовцю, відповідно до Постанови №168 на період дії воєнного стану за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень пропорційно часу виконання бойових завдань за червень 2023 року (за період з 01.06.2023 по 30.06.2023), листопад 2023 року (з 01.11.2023 по 30.11.2023) та грудень 2023 року (за період з 01.12.2023 по 27.12.2023).

Згідно виписки з Приватбанку за період з 01.06.2023 по 31.12.2023, доданої до матеріалів справи позивачем, виплату додаткової винагородив розмірі 30000 грн за червень 2023 року було здійснено 20.07.2023, за листопад 2023 року 24.12.2023 та за грудень 2023 року 27.01.2024.

Відповідно до письмових пояснень відповідача, наданих до суду, які підтверджуються встановленими обставинами справи, за червень 2023 року позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. за повний місяць служби (з 01.06.2023 по 30.06.2023).

Окрім цього, стосовно розрахунку додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн за листопад 2023 та за грудень 2023 відповідач вказував, що в наказі від 21.12.2023 за №2368 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за листопад 2023 року" включено позивача в перелік на виплату 30000 грн за періоди з 01.11.2023 по 12.11.2023 та за 30.11.2023 (за 13 днів служби). Розрахунок додаткової винагороди виглядає наступним чином 30000 (розмір винагороди)/30 (кількість днів в місяці)*13 (кількість днів служби) = 13000,00 грн; на виплату 6000 грн за період з 13.11.2023 по 29.11.2023 (за 17 днів служби). Розрахунок додаткової винагороди виглядає наступним чином 6000 (розмір винагороди)/30 (кількість днів в місяці)*17 (кількість днів служби) = 3400,00 грн.

В наказі №146 від 22.01.2024 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за грудень 2023 року" включено позивача в перелік на виплату додаткової винагороди: 30000 грн за періоди з 01.12.2023 по 27.12.2023 (27 днів), розрахунок додаткової винагороди до виплати буде виглядати наступним чином (30000 (розмір винагороди)/31 (кількість днів в місяці)*27 (кількість днів служби) = 26129,03 грн.); в переліку на виплату 6000 грн за період з 28.12.2023 по 31.12.2023 року (4 дні), розрахунок додаткової винагороди до виплати буде виглядати наступним чином (6000 (розмір винагороди)/31 (кількість днів в місяці)*4 (кількість днів служби) = 774,19 грн.).

Зазначені обставини свідчать, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень пропорційно часу виконання бойових завдань за червень 2023 року (за період з 01.06.2023 по 30.06.2023), листопад 2023 року (з 01.11.2023 по 30.11.2023) та грудень 2023 року (за період з 01.12.2023 по 27.12.2023), задоволенню не підлягають.

В той же час, судом встановлено, що позивачу відповідно до Постанови №168, як військовослужбовцю строкової військової служби, який не залучений та не виконував бойових (спеціальних) завдань, виплачена винагорода у розмірі 6000 грн. а саме: у вересні 2023 року (за період з 01.09.2023 по 30.09.2023), у жовтні 2023 року (за період з 01.10.2023 по 31.10.2023) і у листопаді 2023 (за період з 13.11.2023 по 29.11.2023).

Щодо виплати позивачу, як військовослужбовцю строкової військової служби, який не залучався та не виконував бойові (спеціальні) завдання, додаткової винагороди у розмірі 6000 грн за вересень 2023 року, за жовтень 2023 року та за листопад 2023, суд також враховує пояснення відповідача, які підтверджуються встановленими обставинами справи, згідно яких, за вересень 2023 року позивачу здійснено таку виплату за повний місяць служби.

Згідно виписки з Приватбанку, виплату за вересень 2023 року у розмірі 6000,00 грн було здійснено 27.10.2023, що й не заперечувалось сторнами у заявах по суті спору.

Стосовно виплати позивачу, як військовослужбовцю строкової військової служби, який не залучався та не виконував бойові (спеціальні) завдання, додаткової винагороди у розмірі 6000 грн за жовтень 2023 року відповідачем повідомлено, що також підтверджується встановленими обставинами справи, таку виплату здійснено 29.11.2023 за повний місяць служби, про що свідчить й виписка з Приватбанку.

Щодо виплати позивачу, як військовослужбовцю строкової військової служби, який не залучався та не виконував бойові (спеціальні) завдання, додаткової винагороди у розмірі 6000 грн за листопад 2023, відповідач стосовно розрахунку виплати такої винагороди за період з 13.11.2023 по 29.11.2023 (за 17 днів служби) пояснив, що розрахунок додаткової винагороди виглядає наступним чином 6000 (розмір винагороди)/30 (кількість днів в місяці)*17 (кількість днів служби) = 3400,00 грн, яку, як свідчать встановлені обставини справи, було виплачено позивачу.

Щодо виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за ці ж періоди, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів виконання ним бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Доказів на спростування вказаних доводів відповідача позивачем не надано.

Окрім цього, суд враховує пояснення відповідача стосовно виплат додаткової винагороди за липень та серпень 2023 року, вересень 2023 року, щодо яких відповідач зазначав, що згідно довідки про грошове забезпечення від 01.04.2024, виплат не було (виплата що значиться в графі липень - 30000,00 це виплата за червень, що була здійснена 20.07.2023, як вказувалося вище), вказував, що підстав нарахування та виплати 30000 не було, та окремо очікувалися зміни до Порядку 260, які мали б врегулювати виплату додаткової винагороди саме військовослужбовцям строкової служби.

Позивачу було здійснено виплати згідно додатків до наказу відповідача від 12.11.2023 за №1954 (пункт та додаток №570 (за липень) за період 01.07.2023-31.07.2023, №567 (за серпень) за періоди 01.08.2023 - 15.08.2023 та 31.08.2023 - 31.08.2023, №479 (за вересень) за період 01.09.2023-30.09.2023).

Окремо відповідач зазначав, що позивач перебував у відпустці з 16.08.2023 по 28.12.2023 на підтвердження чого надано наказ від 15.08.2023 за №230.

Відповідно в рапортах та наказах щодо виплат додаткової винагороди в розмірі 6000 грн. за липень та вересень 2023, позивач зазначений в переліку за періоди (01.07.2023- 31.07.2023 та 01.09.2023 - 30.09.2023), тобто за повні місяці служби.

Розрахунок виплати додаткової винагороди за серпень 2023 року виглядає наступним чином: за 16 днів серпня 2023 року, з розрахунку 6000 (розмір винагороди)/31 (кількість днів в місяці)*16 (кількість днів служби) = 3096,78 грн.

Таким чином, в жовтні 2023 року позивачу було виплачено додаткову винагороду за липень, серпень, вересень 2023 року з розрахунку отримання 6000,00 грн. за липень (повний місяць служби), 3096,78 грн. за серпень (16 днів служби), 6000,00 грн. за вересень (повний місяць служби), загалом 15096,78 грн., грн. (6000,00 грн. + 3096,78 грн. + 6000,00 грн.).

Наведені відповідачем доводи відповідають відомостям зазначеним у виписці з Приватбанку за період з 01.06.2023- 31.12.2023.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд зазначає, що не надання позивачем до суду доказів виконання ним бойових (спеціальних) завдань, зокрема бойових наказів (розпоряджень), які б надавали позивачу право на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн за повні спірні місяці служби, то суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому з огляду на наведені вище норми та обставини справи, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Пулинець Богдан Анатолійович до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя В.О. Григораш