Справа № 635/9074/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р.Справа № 635/9074/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Омельник М.М., повний текст складено 03.02.25 по справі № 635/9074/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

третя особа Комунальне підприємство "Сучасне місто"

про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ДПО18 №665715 від 11 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2025 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №665715 від 11.08.2024, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Потехінської О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2. ст. 140 КУпАП. Закрито провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.140 КУпАП. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) 00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2025 по справі № 635/9074/24 та прийняте нове, яким у задоволенні відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивач здійснювала продаж товарів з торгової точки, отже виконувала роботи, пов`язані з виробничою діяльністю, а тому мала дотримуватись правил, встановлених чинним законодавством, зокрема, щодо отримання погодження органу Національної поліції на розміщення тимчасової споруди на дорозі. Звертає увагу, що торгова точка встановлена на дорозі або в межах смуги відведення може створювати перешкоди для належного функціонування дороги, що є порушенням правил її утримання.

Позивач своїм правом, передбаченим ст. ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з урахуванням особливостей, визначених ст. 268 КАС України.

Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Крім того, вказана категорія справ відповідно до вимог ст. 286 КАС України розглядається в скорочені строки.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено, що 11.08.2024 року о 13 год. 35 хв., в м. Харкові по проспекту Льва Ландау поруч з будинком 12 ОСОБА_1 допустила функціонування тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності без погодження з відповідним підрозділом Національної поліції України, чим порушила вимоги ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 25-2 та 26 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, пункту 32.1 а) ПДР України.

Постановою інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Потехінської О.О. серії ДП018 № 665715 від 11.08.2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Не погодившись із правомірністю постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 665715 від 11.08.2024, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Потехінської О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2. ст. 140 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 52-3 Закону України "Про дорожній рух" встановлює повноваження Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серед яких, зокрема: погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Нормою пункту 1.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі ПДР), встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п. 32.1 «а» ПДР України з органами Національної поліції узгоджуються: розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

За змістом ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 цього Закону будівництво споруд, об`єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України.

Тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності на автомобільних дорогах розміщуються відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а у разі їх розміщення у межах смуги відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг - за погодженням з відповідним підрозділом Національної поліції відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух» (п. 25-2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджений постановою КМУ від 30.03.1994 №198).

Згідно з ч. 2 ст. 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, склад правопорушення становить порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, зокрема проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП відповідач надав акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 11.08.2024, схему до постанови/протоколу по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 665715 від 11.08.2024 (а.с. 50- 51).

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, під час обстеження вулично-шляхової мережі за адресою АДРЕСА_1 , без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України розміщена мала архітектурна форма/ тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 є відповідальною за погодження з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України розміщення тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності суду не надано, зокрема про те, що вона перебуває у трудових відносинах з підприємством або громадянином суб`єктом господарської діяльності, що провадить таку діяльність і на неї законодавством або внутрішніми документами суб`єкта господарювання покладено обов`язок отримання відповідного погодження.

Також, позивачка в позовній заяві зазначає, що вона не є суб`єктом господарської діяльності та власником тимчасової споруди.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП наступає у випадку відсутності відповідного погодження уповноваженого органу Національної поліції, зокрема на проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах.

В свою чергу, доказів проведення ОСОБА_1 будь-яких робіт на автомобільних дорогах відповідачем не надано, як і не надано доказів на підтвердження розміщення тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності (торгівельна точка) на проїзній частині автомобільної дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 .

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП за функціонування тимчасової споруди для проведення господарської діяльності без погодження з відповідним підрозділом Національної поліції України.

Проте, диспозиція зазначеної норми не передбачає відповідальність особи за розміщення та функціонування тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності у межах смуги відведення автомобільних доріг або "червоних ліній" міських вулиць і доріг без отримання погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Так, відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП наступає у випадку відсутності відповідного погодження уповноваженого органу Національної поліції на встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування. Диспозиція зазначеної норми не передбачає відповідальність особи за розміщення та функціонування тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності у межах смуги відведення автомобільних доріг або "червоних ліній" міських вулиць і доріг без отримання погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, за що позивач притягнута до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

Отже, розміщення та функціонування тимчасової споруди торгівельної точки на автомобільних дорогах не може розглядатися як виконання робіт, пов`язаних з виробничою діяльністю на автомобільних дорогах.

Відтак, правопорушення, яке зафіксоване працівником поліції в оскаржуваній постанові, а саме допущення позивачем функціонування тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності/торговельної точки без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України за ч. 2 ст.140 КУпАП не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, а тому судом першої інстанції правомірно скасовано спірну постанову.

Інші доводи і заперечення сторін по суті спору на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Доводів щодо незгоди з розміром задоволених судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга відповідача не містить.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2025 по справі № 635/9074/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко