Справа № 400/2468/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/2468/19

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Вербицької Н.В., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Конкурсної комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Миколаївської обласної державної адміністрації, Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Національного природного парку «Білобережжя Святослава», ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому заявлено наступні позовні вимоги:

- визнання протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природного-заповідного фонду, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, оголошеного наказом Міністра екології та природних ресурсів України № 151 від 23 квітня 2019 року, в частині допуску ОСОБА_1 до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора національного природного парку «Білобережжя-Святослава»;

- визнання протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України від 26 липня 2019 року, в частині визначення переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади директора національного природного парку «Білобережжя-Святослава» ОСОБА_1 ;

- зобов`язання посадових та/або службових осіб Миколаївської обласної державної адміністрації та Очаківської районної державної адміністрації відмовити керівнику центрального органу виконавчої влади у погодженні кандидатури ОСОБА_1 на посаду директора національного природного парку «Білобережжя-Святослава», визнаного переможцем конкурсу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року частково задоволено позов, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, оголошеного наказом Міністра екології та природних ресурсів України № 151 від 23 квітня 2019 року, в частині допуску ОСОБА_1 до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Національного парку «Білобережжя-Святослава»;

- визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України від 26 липня 2019 року, оголошеного наказом Міністра екології та природних ресурсів України № 151 від 23 квітня 2019 року, в частині визначення переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава» ОСОБА_1 .

В свою чергу, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року в частині висновку про задоволення позовних вимог, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 07 червня 2023 року скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року та направлено адміністративну справу № 400/2468/19 на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року в частині висновку про задоволення позовних вимог, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року та направлено адміністративну справу № 400/2468/19 на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Між тим, здійснюючи новий розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, не погоджуючись з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з вимогою про скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, з підстав неправильно застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В даному випадку, апелянт зазначає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що його безпідставно допущено до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава» у зв`язку з відсутністю у нього вищої екологічної, біологічної або географічної освіти, оскільки такий висновок не відповідає обставинам даної справи та суперечить нормам матеріального права, наведених апелянтом.

Також, апелянт зазначає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ним не подано до конкурсної комісії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року, у якому було оприлюднено оголошення про конкурс, так як ним подано відповідну декларацію та вона відповідала затвердженим Національним агентство з питань запобігання корупції вимогам.

Крім того, апелянт вважає, що дана справа не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з відсутністю публічно-правового спору у межах спірних правовідносин.

В свою чергу, на стадії нового розгляду справи, від Національного природного парку «Білобережжя Святослава» надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що ОСОБА_1 відповідає вимогам для участі у відповідному конкурсі та наразі належним чином виконує повноваження керівника Національного природного парку «Білобережжя Святослава», а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

З іншого боку, від ОСОБА_2 надійшли відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та відповідь на відзив Національного природного парку «Білобережжя Святослава», в яких заначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2019 року Міністерством екології та природних ресурсів України видано наказ № 151 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Мінприроди», яким оголошено конкурс на зайняття вакантної посади директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава».

Зазначеним наказом затверджено оголошення про проведення конкурсу, з вимогами до кандидатів.

Відповідно до оголошення, у конкурсі може брати участь особа, яка має вищу екологічну, біологічну або географічну освіту, стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня не менше трьох років та володіє державною мовою. Строк подання документів 15 календарних днів з дня оприлюднення оголошення про проведення конкурсу на офіційному веб-сайті Міністерства екології та природних ресурсів України.

Особи, які бажають взяти участь у конкурсі, подають конкурсній комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України такі документи: письмову заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів участі у конкурсі; копію документа, що посвідчує особу; копію документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копію паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті; біографічну довідку з фотокарткою розміром 4х6 см; копію (копії) документа (документів) про вищу освіту, науковий ступінь, вчене звання, підвищення кваліфікації претендента на посаду; копію трудової книжки або документів, що підтверджують досвід роботи; копію військового квитка (за наявності); декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року, у якому було оприлюднено оголошення про конкурс, подану як претендентом до Національного агентства з питань запобігання корупції відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», у роздрукованому вигляді; згоду на обробку персональних даних; план розвитку відповідної установи ПЗФ та першочергові завдання на короткострокову перспективу.

Документи до участі у конкурсі на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава» подали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ще 3 особи (всього 5 претендентів).

Рішенням конкурсної комісії від 29 травня 2019 року всі 5 претендентів на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава» допущені до участі в конкурсі.

Щодо ОСОБА_1 в протоколі засідання конкурсної комісії зазначено, що він має освіту за спеціальністю «фінанси», «водні біоресурси» та «лісове господарство», а також стаж роботи за професіями керівників понад 3 роки.

При цьому, 06 червня 2019 року за результатами тестування ОСОБА_2 надав 97,5% правильних відповідей, відповівши на 39 питань тестового завдання з 40.

ОСОБА_1 та інші учасники конкурсу надали 100% правильних відповідей, відповівши на 40 питань тестового завдання з 40.

Також, учасники конкурсу вирішували ситуаційні завдання, робили презентацію плану розвитку національного природного парку та проходили співбесіди.

В свою чергу, 26 липня 2019 року рішенням конкурсної комісії, шляхом голосування, визначено переможцем конкурсу на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава» ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішеннями комісії щодо допуску ОСОБА_1 до участі у конкурсі та затвердження його у якості переможця в конкурсі, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як ОСОБА_1 помилково допущено до участі у конкурсі та затвердження його у якості переможця в конкурсі на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава», з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» (тут та далі норми матеріального права викладено в редакціях, що діяли на момент оголошення конкурсу на посаду директора Національного природного парку «Білобережжя-Святослава»), управління природними заповідниками, біосферними заповідниками, національними природними парками, ботанічними садами, дендрологічними та зоологічними парками загальнодержавного значення, а також регіональними ландшафтними парками здійснюється їх спеціальними адміністраціями. Спеціальні адміністрації очолюють керівники, які мають екологічну, біологічну або географічну освіту та які призначаються за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а на території Автономної Республіки Крим - також з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

В свою чергу, Порядок проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 17 квітня 2018 року № 123 (далі Порядок № 123).

Згідно п. 1 розділу І Порядку № 123, цей Порядок розроблений відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України з деяких питань забезпечення проведення конкурсів на зайняття посад керівників установ природно-заповідного фонду та визначає механізм проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду (далі - Установи ПЗФ), що належать до сфери управління Мінприроди.

Згідно п. 2 розділу І Порядку № 123, керівником Установи ПЗФ може бути особа, яка має вищу екологічну, біологічну або географічну освіту, стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня не менше трьох років та володіє державною мовою.

Згідно п. 3 розділу І Порядку № 123, призначення керівника Установи ПЗФ здійснюється за результатами конкурсу, який відбувається у три етапи, що проводиться відповідно до цього Порядку, а також після здійснення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком відповідно до Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171 (із змінами) (далі - спеціальна перевірка), шляхом укладення трудового договору (контракту) відповідно до вимог законодавства України про працю.

Згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку № 123, для участі в конкурсі Претендент подає (особисто або поштою) Конкурсній комісії такі документи:

1) письмову заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів участі у конкурсі;

2) копію документа, що посвідчує особу;

3) копію документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копію паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті;

4) біографічну довідку з фотокарткою розміром 4 х 6 см;

5) копію (копії) документа (документів) про вищу освіту, науковий ступінь, вчене звання, підвищення кваліфікації Претендента на посаду;

6) копію трудової книжки або документів, що підтверджують досвід роботи;

7) копію військового квитка (за наявності);

8) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року, у якому було оприлюднено оголошення про конкурс, подану як Претендентом до Національного агентства з питань запобігання корупції відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», у роздрукованому вигляді;

9) згоду на обробку персональних даних;

10) план розвитку відповідної Установи ПЗФ та першочергові завдання на короткострокову перспективу.

Згідно п. 5 розділу ІІІ Порядку № 123, претендент не допускається до участі у конкурсі виключно за рішенням Конкурсної комісії у разі:

1) подання неповного комплекту документів, передбаченого пунктом 1 цього розділу;

2) невідповідності поданих документів встановленим вимогам.

Колегією суддів встановлено, що Миколаївським окружним адміністративним судом, частково задовольняючи позовні вимоги, визнано протиправними та скасовано рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належать до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, оголошеного наказом Міністра екології та природних ресурсів України № 151 від 23 квітня 2019 року, щодо допуску ОСОБА_1 до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Національного парку «Білобережжя Святослава» та щодо визнання ОСОБА_1 переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади.

Вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 безпідставно допущено до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади, так як він не має вищої екологічної, біологічної або географічної освіти, а також ним не подано до конкурсної комісії декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року, у якому було оприлюднено оголошення про конкурс, подану як претендентом до Національного агентства з питань запобігання корупції, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», у роздрукованому вигляді.

Між тим, переглядаючи справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що на посаду керівників установ природно-заповідного фонду можуть претендувати особи, які мають вищу екологічну, біологічну або географічну освіту.

В даному випадку, ОСОБА_1 для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Національного парку «Білобережжя Святослава», що є установою природно-заповідного фонду, подано конкурсній комісії відповідну заяву з долученими до неї копіями дипломів про вищу освіту.

Так, згідно диплома магістра серії НОМЕР_1 від 30 травня 2001 року, ОСОБА_1 закінчив у 2001 році Одеський державний економічний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Фінанси» та здобув кваліфікацію економіста.

Згідно диплома магістра серії НОМЕР_2 від 09 червня 2017 року, ОСОБА_1 закінчив у 2017 році Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет» і отримав вищу освіту за спеціальністю «Водні біоресурси» та кваліфікацію дослідника з водних біоресурсів та аквакультури.

Згідно диплома спеціаліста серії НОМЕР_3 від 16 червня 2017 року, ОСОБА_1 закінчив у 2017 році Національний університет біоресурсів і природокористування, отримавши вищу освіту за спеціальністю «Лісове господарство» та кваліфікацію спеціаліста лісового господарства.

Між тим, колегія суддів зазначає, що Закон України «Про вищу освіту» встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з вищими навчальними закладами на принципах автономії вищих навчальних закладів, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.

При цьому, згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про вищу освіту», вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про вищу освіту», галузь знань - основна предметна область освіти і науки, що включає групу споріднених спеціальностей, за якими здійснюється професійна підготовка.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про вищу освіту», кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту;

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про вищу освіту», спеціалізація - складова спеціальності, що визначається вищим навчальним закладом та передбачає профільну спеціалізовану освітньо-професійну чи освітньо-наукову програму підготовки здобувачів вищої та післядипломної освіти;

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про вищу освіту», спеціальність - складова галузі знань, за якою здійснюється професійна підготовка.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про вищу освіту», у дипломі молодшого бакалавра, бакалавра, магістра зазначаються назва вищого навчального закладу (наукової установи), що видав цей документ (у разі здобуття вищої освіти у відокремленому підрозділі вищого навчального закладу (наукової установи) - також назва такого підрозділу), а також кваліфікація, що складається з інформації про здобутий особою ступінь вищої освіти, спеціальність та спеціалізацію, та в певних випадках - професійну кваліфікацію.

В свою чергу, Перелік галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 266 (далі Перелік № 266).

Так, до галузі знань «Біологія», яка визначена за шифром « 09» у Переліку № 266, відноситься лише спеціальність «Біологія» за кодом спеціальності « 091».

До галузі знань «Природничі науки», яка визначена за шифром « 10» у Переліку № 266, відноситься спеціальність «Екологія» за кодом спеціальності « 101» та «Географія» за кодом спеціальності « 106».

З іншого боку, до галузі знань «Управління та адміністрування», яка визначена за шифром « 07» у Переліку № 266, відноситься спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування» за кодом спеціальності « 072».

До галузі знань «Аграрні науки та продовольство», яка визначена за шифром « 20» у Переліку № 266, відноситься спеціальність «Лісове господарство» за кодом спеціальності « 205» та спеціальність «Водні біоресурси та аквакультура» за кодом спеціальності « 101».

Так, за наслідком аналізу зазначених норм матеріального права, колегією суддів сформовано висновок про те, що зазначена вище вимога до кандидатів щодо наявності вищої екологічної, біологічної або географічної освіти стосується наявності у відповідних кандидатів вищої освіти за однією із затверджених Кабінетом Міністрів України у Переліку № 266 спеціальностей, а саме: «Екологія», «Біологія», «Географія».

В свою чергу, як зазначено вище, третьою особою не надано конкурсній комісії документів щодо наявності у нього вищої освіти за зазначеними спеціальностями.

В даному випадку, наявний у третьої особи диплом за спеціальністю «Фінанси» та здобута кваліфікація економіста не є обов`язковими для обрання на посаду керівника установи природно-заповідного фонду.

З іншого боку, колегія суддів зазначає, що здобуті третьою особою спеціальності «Лісове господарство» та «Водні біоресурси та аквакультура» відносяться до галузі знань «Аграрні науки та продовольство».

Тобто, такі галузі знань, як «Біологія» та «Природничі науки», які включають до себе необхідні спеціальності для обрання на посаду керівника установи природно-заповідного фонду, є відмінними від галузі знань «Аграрні науки та продовольство», спеціальності по яким здобуто третьою особою, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що третьою особою не доведено наявності у нього вищої екологічної, біологічної або географічної освіти на момент подачі документів для участі у відповідному конкурсі.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не подано для участі в конкурсі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року, у якому було оприлюднено оголошення про конкурс, як претендентом на посаду, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, ОСОБА_1 для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади директора Національного парку «Білобережжя Святослава» подано конкурсній комісії відповідну заяву від 03 травня 2019 року.

При цьому, до вказаної заяви претендентом долучено копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 року, яка подавалась до Національного агентства з питань запобігання корупції, відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції», як щорічна декларація, у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 служби на посаді провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 1 Чорноморського рибоохоронного патруля Чорноморського басейнового управління Державного агентства рибного господарства.

Проте, як заначено вище, судом першої інстанції зроблено висновок, що подана ОСОБА_1 щорічна декларація не є декларацією претендента на посаду у розумінні положень ЗУ «Про запобігання корупції».

Між тим, за наслідком аналізу положень ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», колегією суддів сформовано висновок про те, що, в залежності від обставин та необхідності, суб`єкти декларування за ЗУ «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларації наступних видів: щорічна, при звільненні, кандидата на посаду.

При цьому, декларацію кандидата на посаду має подавати особа, яка претендує на зайняття вакантної посади.

В свою чергу, згідно п. 1 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про запобігання корупції», у декларації зазначаються відомості, зокрема: про місце роботи (проходження служби) або місце майбутньої роботи (проходження служби), займану посаду, або посаду, на яку претендує, та категорію посади (якщо така є) суб`єкта декларування.

Тобто, особа, яка претендує на зайняття посади має подати декларацію кандидата на посаду та зазначити в ній місце майбутньої роботи (проходження служби), а також посаду, на яку вона претендує.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що третьою особою для участі в конкурсі подано невірний вид декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, колегія суддів наголошує, що Порядком № 123 не передбачено виключень щодо осіб, які подали щорічну декларацію за минулий рік, які надають можливість не подавати додаткової декларації претендента на посаду за цей період.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подана третьою особою декларація не відповідала вимогам Порядку № 123.

Внаслідок чого, з урахуванням вищевикладеного висновку про те, що третя особа не мала вищої освіти, необхідної для обрання на посаду директора Національного парку «Білобережжя Святослава», колегія суддів вважає, що конкурсна особа мала відмовити у допуску ОСОБА_1 до участі у відповідному конкурсі, а як наслідок мала обрати іншого переможця конкурсу.

З іншого боку, щодо доводів апеляційної скарги про те, що дана справа не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з відсутністю публічно-правового спору, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В даному випадку, у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року, ухваленій у даній справі, сформовано висновок, що враховуючи завдання адміністративного судочинства та юрисдикцію адміністративних судів під час розгляду та вирішення адміністративної справи, суди в даній справі наділені усією повнотою повноважень щодо перевірки оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень не лише на предмет їхньої відповідності ст. 19 Конституції України, але й з точки зору дотримання інших критеріїв, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, колегією суддів, на виконання вимог постанови Верховного Суду від 21 грудня 2023 року, у межах розгляду даної адміністративної справи, здійснено перевірку оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень на відповідність зазначеним критеріям.

При цьому, за наслідком здійснення відповідної перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог у даній справі.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді даної справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді Н.В. Вербицька О.В. Єщенко