Справа № 480/5218/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2025 року Справа № 480/5218/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/5218/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЛАТІМЕР" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці, і просить визнати протиправними і скасувати Рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 02.04.2024 №UA100380/2024/000025/1.
Отримавши вказане повідомлення, 02.04.2024 позивачем було надано відповідь з поясненнями щодо понесених витрат по транспортуванню товару, які стали складовими митної вартості.
Не зважаючи на надані пояснення та роз`яснення, відповідач, опрацювавши документи надані при митному оформленні товарів, рішенням про коригування митної вартості товарів від 02.04.2024 №100380/2024/000025/1 визначив її за другорядним (резервним) методом, мотивуючи своє рішення наступними аргументами:
1) надані декларантом до митного оформлення документи, містять розбіжності та в них наявні ознаки підробки;
2) умови поставки товару не визначено в інвойсі;
3) декларантом не подані документи від перевізників, які залучалися до перевезення саме заявки до говорів перевезення;
4) не надано переклад митної декларації країни відправлення;
Позивач вважає, що на підставі упередженого тлумачення документів, які об`єктивно і в повному обсязі підтверджують складові митної вартості товару, що імпортується ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ ЛАТІМЕР, відповідачем протиправно було прийнято рішення щодо коригування митної вартості товарів в сторону збільшення.
У результаті відповідач, у зв`язку з прийняттям Рішення про коригування митної вартості, відмовив позивачу у прийнятті до оформлення митної декларації та документів, що підтверджують митну вартість товару, 02.04.2024 видав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2024/000282.
Вимогою, виконання якої забезпечувало б можливість прийняття митної декларації для митного оформлення, випуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, було визначено подання нової митної декларації з урахуванням рішення про корегування митної вартості.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 02.04.2024 №UA100380/2024/000025/1.
Ухвалою суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
По вищезазначеній ЕМД спрацювали ризики АСАУР (Автоматизована система аналізу та управління ризиками), а саме - 105-2 та 106-2.
З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано, відповідно до вимог ч. 2,3 та 4 ст.53, ст. 57 МКУ, додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.
Однак у строк, встановлений ч.3 ст.53, п.2 ч.2 ст.255 МКУ, декларантом не надано жодних додаткових документів, які вимагались митним органом у повідомленні зокрема:
- транспортнi (перевiзнi) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включенi у вартiсть товару, а також документи, що мiстять вiдомостi про вартiсть перевезення оцiнюваних товарiв (саме від перевізників, що залучалися до перевезення (заявки до договорів на транспортування, договори з перевізниками та інші документи, що можуть підтвердити вартість транспортних послуг) для перевірки декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі);
- документи передбачені положеннями наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599;
- копiю митної декларацiї країни вiдправлення із врахуванням ст. 254 МКУ;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з вищезазначеною митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.
Поставка товару здійснювалась згідно положень зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2023 № 01032023-UK (далі Контракт), укладеного з «JIUJIANG HUAYUAN NEW MATERIAL CO.,LTD». Відповідно до п. 4.4. Контракту умови поставки визначаються у інвойсі. Згідно наданого інвойсу від 16.12.2023 № JJHY231207-1THUA умовами поставки умови товару є FOB Ningbo (Китай). Згідно положень Інкотермс -2010, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.
Окремо звертає увагу суду, що в коносаменті від 21.12.2023 № SZSE23120801 місце завантаження товару (Port of loading) зазначено порт NINGBO, хоча при цьому, місце видачі коносаменту (Place of issue) порт SHENZHEN. Відстань від порту NINGBO до порту SHENZHEN становить 1397,1 км. Таким чином, відбувалось перевантаження товару з одного порту в інший порт, що, в свою чергу, є окремою складовою митної вартості товарів, яка додається до ціни товару, відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України товару відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України.
Відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно- експедиторську діяльність» договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Згідно з автотранспортною накладною від 27.03.2024 №2002 перевізником виступає PP "Pihaliuk Pavlo". Отже, на думку відповідача, це є свідчення того, що була залучена третя особа до перевезення, а тому це є достатньою підставою для обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів.
Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.
Однак документи, передбачені наказом Міністерства Фінансів України № 599, та які видані суб`єктами господарювання, а саме документи від експедиторської компанія ДП «Формаг-Київ», ФОП « ОСОБА_1 » не співпадають з безпосереднім перевізником PP "Pihaliuk Pavlo".
Відповідно п. 2.1.4. договору від 28.04.2024 № 2804/23-01 Експедитор вправі отримати від Клієнта довіреність, заявку на надання транспортно-експедиційних послуг (далі:«заявка»), документи та іншу інформацію, необхідну для виконання своїх обов`язків за Договором.
Також обов`язок Експедитора згідно п.2.2.1 договору від 28.04.2024 № 2804/23-01 забезпечувати якісне транспортне обслуговування, а також організацію перевезення вантажів Клієнта різними видами транспорту по території України та за її межами відповідно до заявки Клієнта.
Натомість заявку до вищезазначеного договору декларантом не надано.
Отже, не можливо повною мірою перевірити достовірність декларування витрат на :
- міжнародне перевезення згідно коносаменту за маршрутом м.Нінгбо, Китай м.Гданськ, Польща;
- навантажувально - розвантажувальні роботи, документація у порту м.Гданськ, Польща;
- транспортно-експедиторське обслуговування.
Також наголошує, що позивач не заперечує факту про те, що товар походженням з Китаю, а відповідно до CMR № 2002 місце відправки товару зазначено Гданськ, Польща.
Тобто товар спочатку слідував морським транспортом до порту в місті Гданськ, а далі автотранспортом.
З урахуванням вищевказаного вбачається саме наявність мультимодального перевезення, проте позивачем не було надано до митного органу та до суду договору мультимодального перевезення.
Враховуючи те, що країна Польща, як і Україна, є державами які приєдналися до КОНВЕНЦІЇ ПРО ПРОЦЕДУРУ СПІЛЬНОГО ТРАНЗИТУ (Україна приєдналася до вищевказаної конвенції 01.10.2022 відповідно до закону № 2555-IX від 30.08.2022), на спірний товар позивач повинен був здійснити митне оформлення транзитного документу форми ТН1, а також сплатити за транзитне перевезення по території країни Конвенції .
У той же час, позивач не долучає до митного оформлення жодного доказу, який би підтвердив транзитне переміщення в рамках Конвенції та оплату за транзит.
Більше того, відповідно до ст. 13 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор здійснює страхування вантажу та своєї відповідальності згідно із законом та договором транспортного експедирування.
Відповідно до довідки про транспортні витрати від 27.03.2024 № 27/03/2024/1 страхування вантажу не проводилося.
Таким чином, декларантом при митному оформленні не виконано вимогу п. 2 ч. 2 ст.52 Кодексу стосовно надання митному органу достовірних відомостей, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Враховуючи зазначене та керуючись положеннями ч. 2, 3 ст. 53 та ч. 5 ст. 54 Кодексу, а також положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту 02.04.2024 о 12:34 направлено електронне повідомлення із зазначенням виявлених розбіжностей та переліком документів, які необхідно надати до митного органу для підтвердження митної вартості, а саме:
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортнi (перевiзнi) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включенi у вартiсть товару, а також документи, що мiстять вiдомостi про вартiсть перевезення оцiнюваних товарiв, в тому числі документи що містять відомості про вартість навантажувально розвантажувальних робіт;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- якщо здiйснювалося страхування, - страховi документи, а також документи, що мiстять вiдомостi про вартiсть страхування;
- копiю митної декларацiї країни вiдправлення із врахуванням ст. 254 МКУ;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом 02.04.2024 о 13:40 надіслано лист від 02.04.2024 № 02/04 з повідомленням «просимо прийняти рішення, без урахування терміну 10 календарних днів відповідно до статті 53 Кодексу, щодо митної вартості на підставі поданих документів».
У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості на підставі поданих декларантом документів відповідно до ч. 2, ч. 10 ст. 58 Кодексу, митним органом 02.04.2024 о 12:34 год. з декларантом проведено процедуру консультації відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 55 та ст. 57 Кодексу у письмовому вигляді (шляхом направлення електронного повідомлення) з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2024 № UA100380/2024/000025/1.
Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю даних вартості операції з ідентичними товарами, у тому числі за якісними характеристиками, прийнятої митним органом, з дотриманням усіх умов, зазначених у статтях 59 та 61 МКУ, а саме відсутнє одночасне співпадіння таких умов як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
Метод визначення митної вартості на підставі ціни угоди щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до вимог статті 60 МКУ не можливо застосувати у зв`язку відсутністю вартості таких операції, з дотриманням усіх умов, зазначених у статтях 60 та 61 МКУ а саме відсутнє одночасне співпадіння таких умов як: якість товарів; наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку; країна виробництва; виробник.
Також, відсутня можливість застосування методів визначення митної вартості на основі віднімання та на основі додавання вартості у відповідності до положень статей 62-63 МКУ у зв`язку із тим, що декларантом не надано документів для розрахунку митної вартості за цими методами.
Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини 8 статті 57 та частини 1 статті 55 МКУ, можливо застосувати «резервний» метод відповідно до статті 64 МКУ з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівні митної вартості.
У відповідності до Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476 проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, з рівнями митної вартості товарів схожих за описом та країною походження товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Таким чином, між митним органом та декларантом проведені консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Відповідач вважає, що рішення прийнято правомірно, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, у якій просить позовні вимоги задовольнити та зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на такі коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.
Відповідач обмежується лише посиланням на номер та дату митної декларацій, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначив митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, та інші комерційні умови поставки, не здійснив порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, та не обґрунтував правомірність застосування такої інформації у випадку позивача, а також не відобразив у спірному рішенні взаємозв`язок між (1) різницею параметрів оцінюваного товару та товару, взятого за основу для коригування та (2) розбіжностями цін оцінюваних товарів та товару, взятого за основу для коригування.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не зазначено, які саме документи, передбачені статтею 53 МК України, не подані декларантом, які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі додатково поданих декларантом документів.
Доводи відповідача жодним чином не обґрунтовують наявність обставин визначених положенням ч. 3 ст. 53 МК України, а отже, не обґрунтовують і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.
Крім того, митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, вона повинна також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує про не підтвердження транспортних витрат, проте, на підтвердження таких витрат до митної декларації долучено:
- довідку про транспортні витрати по сухопутному перевезенню вантажу від місця вивантаження порт Гданськ (Польща) до митного кордону України митний пост Краківець, CMR (товарно-транспортна накладна міжнародного зразка) від 27.03.2024 №2002 з договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та транспортно-експедиторське обслуговування та заявкою на перевезення від 22.03.2024 №22/03/24, та рахунком на оплату таких послуг;
- коносамент (товаророзпорядчий морський документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу) від 21.12.2023 № SZSE23120801.
Зауваження митного органу про велику відстань між портом завантаження Нінгбо (Китай) і місцем складання коносаменту Шенжен (Китай), не зовсім доречне, так як 21століття час комп`ютерних технологій, які надає можливість миттєво складати документ в одному місці, а отримати такий документ на іншій половині земної кулі, без зайвих витрат.
Крім цього, самим відповідачем у відзиві зазначається посилання на Міжнародну конвенцію про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.1973, до якої Україна приєдналась згідно з Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», а саме п.6.9. Стандартне правило з перехідним терміном «Митна служба, наскільки це максимально можливо, використовує інформаційні технології та засоби електронних комунікацій для вдосконалення митного контролю». Таким чином, особи які здійснюють транспортування товарів, також максимально використовують інформаційні технології, і тому у позивача відсутні витрати по доставці коносаменту від місця складання такого документу до місця завантаження товару.
Додатково долучені до позовної заяви платіжні інструкції про оплату послуг надавачів транспортних послуг та акти прийняття виконаних робіт, свідчать про дійсність надання та отримання послуг з транспортування, визначення вартості таких послуг і про відсутність претензій сторін договору транспортування один до одного.
Таким чином, виконання умов договору, відсутність претензій клієнта до експедитора, складання акту виконаних робіт, оплата наданих послуг в повному обсязі підтверджує вартість таких послуг.
За умов надання таких документів у митного органу є можливість ідентифікувати належність транспортних витрат по доставці товару, перевірити в повній мірі маршрут доставки товару та підтвердити заявлені декларантом складової митної вартості товару щодо вартості транспортування..
Позивач зауважує, що Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.
Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якій проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Разом із митною декларацією до Київської митниці подано наступні документи:
- Пакувальний лист від 16.12.2023 б/н;
- Рахунок-проформа від 07.12.2023 № JJHY231207-1THUA;
- Рахунок-фактура від 16.12.2023 № JJHY231207-1THUA;
- Коносамент від 21.12.2023 №SZSE23120801;
- Автотранспортна накладна від 27.03.2024 №2002;
- Декларація про походження товару від 16.12.2023 №JJHY231207-1THUA;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару №231212/000597896 від 12.12.2023;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару №240216/000603232 від 16.02.2024;
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.03.2024 №16;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 27.03.2024 №27/03/2024/1;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 27.03.2024 №27/03/2024/FM/6;
- Прайс-лист виробника товару від 07.12.2023 б/н;
- Доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 29.12.2023, додаткова угода №2;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, від 01.03.2023 № 01032023-UK;
- Договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2023 № 3;
- Договір (контракт) про перевезення від 17.10.2023 №2;
- Договір (контракт) про перевезення від 28.04.2023 № 2804/23-01;
- Заявка на перевезення від 22.03.2024 №22/03/24
- Договір (контракт) про перевезення від 25.10.2023 №МЗТ/25.10.2023;
- Паспорт якості від 16.12.2023 б/н;
Відповідачем направлено повідомлення, в якому зазначено, що надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Позивачем було надано відповідь з поясненнями щодо понесених витрат по транспортуванню товару, які стали складовими митної вартості.
Відповідач, опрацювавши документи, надані при митному оформленні товарів, рішенням про коригування митної вартості товарів від 02.04.2024 №100380/2024/000025/1 визначив її за другорядним (резервним) методом, мотивуючи своє рішення наступними аргументами:
1) надані декларантом до митного оформлення документи, містять розбіжності та в них наявні ознаки підробки;
2) умови поставки товару не визначено в інвойсі;
3) декларантом не подані документи від перевізників, які залучалися до перевезення саме заявки до говорів перевезення;
4) не надано переклад митної декларації країни відправлення;
У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості відмовив позивачу у прийнятті до оформлення митної декларації та документів, що підтверджують митну вартість товару, 02.04.2024 видав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2024/000282.
Позивач вважає, що оскільки документи об`єктивно і в повному обсязі підтверджують складові митної вартості товару, що імпортується ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ ЛАТІМЕР, а тому відповідачем було протиправно прийнято рішення щодо коригування митної вартості товарів в сторону збільшення, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України (далі Митний кодекс, МК України), митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 Митного кодексу).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч. 6 ст. 54 Митного кодексу).
Згідно зі статтею 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митна вартість має бути підтверджена належними та достовірними документами. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
У даній справі судом встановлено, що підставою для надсилання позивачу вимоги про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, Київська митниця фактично визначила відсутність документів щодо вартості витрат на транспортування імпортованих товарів, оскільки надані позивачем документи, не відповідають поняттю первинного документа згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України.
Разом з цим, у повідомленні про надання додаткових документів, відповідач зазначав лише про необхідність надання документів на підтвердження, окрім іншого, витрат на перевезення, а також вказав документи, які необхідно було надати для підтвердження цих витрат.
Тобто, про те що надані ТОВ «ТД «Латімер» документи про здійснені витрати на транспортування товарів, не відповідають вимогам пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим, на думку Київської митниці, не можуть враховуватись, зазначено не було.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як уже зазначалось, однією з обґрунтованих підстав для висновків про відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість, Київська митниця визначила відсутність документів, які б підтверджували вартість транспортування товарів.
При цьому, надані позивачем довідки про транспортні витрати та рахунки-фактури, відповідачем враховані не були з тих підстав, що не відповідають поняттю первинного документа згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України.
Суд зауважує на тому, що митна вартість, окрім ціни яка була сплачена за товар, включає в себе також і витрати на транспортування цього товару до місця ввезення на митну територію України. Тобто, вартість перевезення товарів є однією із складових митної вартості і має бути належним чином підтверджена.
У справі що розглядається, судом встановлено, що реалізовуючи своє повноваження витребовувати додаткові документи для підтвердження митної вартості, Київська митниця у повідомленні про надання додаткових документів не зазначила конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності заявленої митної вартості, а саме: не вказала про неврахування наданих рахунків-фактур через їх невідповідність вимогам пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України та не зазначила в чому саме полягає ця невідповідність.
Крім того, відповідачем у повідомленні не вказані конкретні документи, надання яких може бути підтвердженням транспортних витрат, а лише міститься посилання на загальний перелік документів, на підставі яких може бути встановлена вартість транспортних послуг.
Як убачається з матеріалів справи, вартість послуг, пов`язаних із перевезенням товарів, врахована позивачем під час визначення митної вартості, підтверджується договорами про перевезення, рахунками-фактурами про надання транспортно-експедиційних послуг, банківськими документами, довідками про транспортні витрати по сухопутному та морському перевезенню, коносаментом.
Такі обставини, на переконання суду, свідчать про необґрунтованість доводів відповідача щодо неналежного підтвердження позивачем транспортних витрат як складової митної вартості та про відсутність підстав для застосування резервного методу її визначення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при поданні позову до суду.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів 02.04.2024 №UА100380/2024/000025/1.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька