Справа № 600/583/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/583/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 29.03.2019 р. №27993/ФОП/24-13-56-07-10;

- зобов`язати Головного управління ДПС у Чернівецькій області поновити реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи з 01.04.2019 р., шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно анульовано реєстрацію позивача як платника єдиного податку, а оскаржуване рішення, всупереч вимогам податкового законодавства, прийнято не на підставі акта перевірки, а лише на підставі картки особового рахунку платника податків без проведення перевірки, що позбавило позивача можливості подати відповідні документи та докази на підтвердження відсутності підстав для анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки у позивача був наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Податковий орган зазначає, що станом на 01.10.2018 р., 01.11.2018 р., 01.12.2018 р., 01.01.2019 р. 01.02.2019 р., 01.03.2019 р. за позивачем рахувалась сума податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 36 грн, що є підставою для анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників податку.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 13.02.2024 року адміністративний позов залишено без руху. 19.02.2024 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із цим, судом відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач зареєстрований з 29.08.1994 р. як фізична особа-підприємець, а з 01.01.2012 р. перебував на обліку у податковому органі як платник єдиного податку 2 групи. (а.с. 25, 26)

29.03.2019 р. податковий органом прийнято рішення №27993/ФОП/24-13-56-07-10 про анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача, з підстав наявності податкового боргу на кожне число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів за порушення абз. 8 пп.298.2.3 п. 298.2 та абз.3 п. 299.10 ст. 299 ПК України. (а.с. 6-7, 40-41).

Відповідно до листа податкового органу від 14.11.2023 р. повідомлено позивача про перехід з 01.04.2019 р. на загальну систему оподаткування. (а.с. 33-34).

Згідно листів податкового органу від 08.01.2024 р. №242/6/24-13-24-12 та від 29.01.2024 р. №1308/6/24-13-24-12 повідомлено позивача та його представника, що за позивачем станом на 01.10.2018 р., 01.11.2018 р., 01.12.2018 р., 01.01.2019 р. 01.02.2019 р., 01.03.2019 р. рахувалась сума податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 36 грн, у зв`язку із чим і було прийнято рішення про анулювання реєстрації та виключення його з реєстру платників єдиного податку від 29.03.2019 р. №27993/ФОП/24-13-56-07-10. (а.с. 4-5, 36-39).

Матеріали справи місять витяг з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника ( ОСОБА_1 ) з бюджетом та цільовими фондами станом на 16.02.2024 р., а також скрін-шот з електронного кабінету платника податків позивача. (а.с. 65-68).

До матеріалів справи додано податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та платіжні інструкції зі сплаченого позивачем єдиного податку за 2019-2023 роки. (а.с. 69-142).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. (надалі - ПК України).

Згідно з п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено ст. 299 ПК України.

Відповідно до п. 299.1 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 299.2 ст. 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку

Відповідно до п. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пп. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до абз. 3 п. 59.1 статті 59 ПК України податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу Перехідні положення Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян (НМДГ), то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначено підпунктом 169.1.1 ПКУ для відповідного року.

Отже, у спірний період податкова вимога не надсилалась у випадку, якщо сума податкового боргу платника податків не перевищувала 1020 грн. (17х60).

Відповідно до абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому, суд звертає увагу, що підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку, згідно аналізу положень абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України, є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

29.03.2019 р. податковий органом прийнято рішення №27993/ФОП/24-13-56-07-10 про анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача, з підстав наявності податкового боргу на кожне число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів за порушення абз. 8 пп.298.2.3 п. 298.2 та абз.3 п. 299.10 ст. 299 ПК України. Податковий орган зазначає, що за позивачем станом на 01.10.2018 р., 01.11.2018 р., 01.12.2018 р., 01.01.2019 р. 01.02.2019 р., 01.03.2019 р. рахувалась сума податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 36 грн, у зв`язку із чим і було прийнято рішення про анулювання реєстрації та виключення його з реєстру платників єдиного податку.

Судом встановлено, що податковим органом не було проведено перевірки з питань сплати позивачем податкового боргу, внаслідок чого не було встановлено актом перевірки наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, не було зафіксовано документально дату виникнення та строку наявності податкового боргу як передумови для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Інформацію стосовно факту наявності податкового боргу та строку протягом якого борг наявний, податковим органом отримано з бази даних Державної фіскальної служби ІС «Податковий блок». Отже, податковими органом не було встановлено відповідним актом перевірки наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, не було зафіксовано документально дату виникнення та строку наявності податкового боргу як передумови для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

При цьому суд вважає, що не проведення відповідачем перевірки та не складення відповідного акту унеможливило платника податків на отримання інформації щодо наявності у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що є підставою для анулювання реєстрації платником єдиного податку, та, відповідно, позбавило його права на надання своїх пояснень та документів з приводу такого питання, при тому, що позивач вказує на відсутність у нього суми заборгованості, визначеної відповідачем з інформаційних баз даних.

За таких обставин суд вважає, що податковий орган при прийнятті рішення №27993/ФОП/24-13-56-07-10 від 29.03.2019 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку діяв усупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню, а статус платника єдиного податку поновленню в реєстрі платників єдиного податку.

Аналогічна правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постановах від 15 травня 2018 року по справі №813/676/17, від 03 грудня 2020 року по справі №200/9334/19-а, від 14 липня 2021 року по справі №808/224/18, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність прийнятого оскаржуваного рішення, а тому позов підлягає задоволенню у визначений позивачем спосіб.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження сум понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги від 22.01.2024 р. та акт наданих послуг №1 від 06.02.2024 р. де визначено розмір гонорару за 2 години витраченого часу роботи адвоката в сумі 10650 гривень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що доказів оплати позивачем наданих послуг правової допомоги, надано не було. Водночас, стосовно можливості стягнення на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на відсутність доказів оплати наданих послуг, суд наголошує, що з огляду на положення статті 134 КАС України відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа № 520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа № 922/445/19). Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15 грудня 2017 року, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки належить сплатити.

Таким чином, матеріали справи містять достатні докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу. Однак, суд вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. При цьому, на момент відкриття провадження по справі, судом встановлено можливість розгляду справи на підставі наявних матеріалів справи, які були достатніми для прийняття рішення по даній справі та не потребували надання учасниками справи додаткових обґрунтувань, пояснень та доказів по справі. Таким чином, судом встановлено, що обсяг виконаних робіт адвокатом не співмірний фактичним витратам, необхідних для розгляду даної справи.

Водночас, матеріалами справи підтверджено понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 2000 грн, які співмірні із складністю справи; узгодженою судовою практикою з приводу спірних правовідносинах; виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); необхідним часом, які витрачає адвокат на виконання відповідних робіт (надання послуг) у спірних правовідносинах; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме в сумі 2000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 29.03.2019 р. №27993/ФОП/24-13-56-07-10.

3. Зобов`язати Головного управління ДПС у Чернівецькій області поновити реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи з 01.04.2019 р., шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 6056 грн згідно квитанції від 07.02.2024 р. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя Т.М. Брезіна