Справа № 520/13330/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р.Справа № 520/13330/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 (головуючий суддя І інстанції: Панов М.М.) по справі № 520/13330/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2018;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення:

з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;

з 01.03.2018 по 30.11.2018 - із застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024, яке набрало законної сили 12.09.2024 позов задоволено.

12.11.2024 позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/13330/24, у спосіб зобов`язання ГУ ДСНС України у Харківській області подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання рішення у спосіб донарахування та сплати позивачеві з 01.03.2018 по 30.11.2018 індексації грошового забезпечення у розмірі 39 342,15 грн.

В обґрунтування зазначив, що на виконання судового рішення ГУ ДСНС України у Харківській області провело розрахунок індексації грошового забезпечення, за результатами якого належна позивачу індексація за період 01.03.2018 - 30.11.2018 склала 0,00 грн, про що свідчать відомості з довідки розрахунку індексації № 611 від 23.08.2024.

Водночас, за наведеними позивачем розрахунками, відповідач мав нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за вищенаведений період в сумі 4 371,35 грн за кожен місяць.

Отже, за твердженням ОСОБА_1 , Головним управлінням ДСНС України у Харківській області не виконано судове рішення в повному обсязі, що є підставою для встановлення судового контролю.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 520/13330/24 залишено без задоволення.

За наслідками апеляційного оскарження, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2025 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 по справі № 520/13330/24 скасовано.

Справу № 520/13330/24 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 заяву про встановлення судового контролю залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням вирішено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення, зокрема, за період 01.03.2018 - 30.11.2018 без проведення розрахунків та визначення конкретної суми індексації, що має бути йому виплачена.

Отже, вимога позивача встановити судовий контроль у спосіб донарахування та сплати з 01.03.2018 по 30.11.2018 індексації грошового забезпечення у розмірі 39 342,15 грн не стосується предмету спору, що вирішений у межах справи № 520/13330/24.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції всупереч висновкам Другого апеляційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 09.01.2025 не перевірено чи виконує відповідач належним чином рішення суду, зокрема, в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Звертає увагу, що на виконання судового рішення ГУ ДСНС України у Харківській області не провело йому виплату індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 - 30.11.2018, а у довідці розрахунку індексації № 611 від 23.08.2024 зазначило про її розмір 0,00 грн.

Водночас, на думку апелянта, належним розміром індексації грошового забезпечення згідно абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 є 4 371,35 грн на місяць, як наслідок, загальною сумою, належною до виплати має бути 39 342,15 грн (4 371,35 грн х 9 місяців).

З урахуванням наведеного, вважає, що ГУ ДСНС України у Харківській області не виконано рішення суду в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 30.11.2018.

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Вказує, що судове рішення виконано відповідачем в повному обсязі, що підтверджується довідкою-розрахунком від 18.12.2024 та платіжними інструкціями від 19.02.2025 та від 27.09.2024. Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконаним рішенням.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2020 року у справі № 539/3406/17.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі № 520/13330/24 зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року; з 01.03.2018 по 30.11.2018 із застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Позивачем визнається факт виконання Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області судового рішення в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 р.

Водночас, як у заяві, так і апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що йому не виплачена індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018, посилаючись на довідку розрахунок індексації № 611 від 23.08.2024, в якій до виплати зазначено 0,00 грн (а.с. 59).

При цьому, вважає, що належним розміром індексації грошового забезпечення згідно абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 є 4 371,35 грн на місяць, як наслідок, загальною сумою, належною до виплати має бути 39 342,15 грн (4 371,35 грн х 9 місяців).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зазначає, що на виконання судового рішення відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення, в тому числі і за період з 01.03.2018 до 30.11.2018 в сумі 33 902,28 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком індексації № 913/1 від 18.12.2024 та платіжними інструкціями (а.с. 157-160).

Отже, судове рішення в цій частині виконано Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Посилання скаржника на висновки Другого апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 09.01.2025 щодо можливого ухилення відповідача від виконання судового рішення з посиланням на довідку № 611 від 23.08.2024 колегія суддів відхиляє, оскільки на час апеляційного перегляду справи за наслідками повторної відмови суду першої інстанції від встановлення судового контролю, відповідачем надано докази на підтвердження проведення відповідних нарахувань та виплат, які станом на час прийняття постанови суду від 09.01.2025 були відсутні.

Доводи апелянта, що йому до виплати підлягає 39 342,15 грн колегія суддів вважає такими, що свідчать про незгоду із визначеним відповідачем розміром спірної індексації.

В свою чергу, судовим рішенням від 12.08.2024 по справі № 520/13330/24 вирішувалось питання щодо права позивача на отримання індексації грошового забезпечення без визначення її конкретного розміру.

Жодних обов`язків на відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у конкретно визначеному розмірі судом першої інстанції покладено не було.

Водночас, вимога позивача зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення у спосіб донарахування та сплати йому з 01.03.2018 по 30.11.2018 індексації грошового забезпечення у розмірі 39 342,15 грн фактично свідчить про прохання останнього змінити судове рішення по суті позовних вимог і вирішити позовну вимогу, яка не була предметом розгляду та дослідження судом під час прийняття рішення.

Натомість, як вірно зазначив суд першої інстанції, незгода позивача із розміром нарахованої та виплаченої інстанції грошового забезпечення може бути підставою для звернення до суду з новим позовом.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 по справі № 520/13330/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 31.03.2025 року