Справа № 360/84/25
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/84/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 16 січня 2025 року надійшов адміністративний позов адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 15 липня 2017 року по 10 березня 2023 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно «січень 2008 року», а за період з 01 березня 2018 року по 10 березня 2023 року включно «березень 2018 року», з урахуванням абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 15 липня 2017 року по 10 березня 2023 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку забезпечення в період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року - «січень 2008 року», а в період з 01 березня 2018 року по 10 березня 2023 року - «березень 2018 року» відповідно до абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до витягу з наказу від 17 липня 2017 року № 135 ОСОБА_1 з 15 липня 2017 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10 березня 2023 року № 49 позивача з 10 березня 2023 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 11 березня 2023 року.

Представник позивача зазначає, що станом на день прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу з нею не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, яка гарантована чинним законодавством України, зокрема, Законом України від 06.02.2003 № 491-ІV «Про індексацію грошових доходів населення», постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення», а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони.

Представник позивача зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, а тому, на переконання позивача, невиплата індексації грошового забезпечення є обмеженням її конституційних прав та є протиправною, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду.

Ухвалою від 20 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу (представнику позивача) усунути недоліки позовної заяви протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 10 березня 2023 року із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали від 20 січня 2025 року від представника позивача 30 січня 2025 року надійшла заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду.

За наслідком розгляду заяви про поновлення строку для звернення до адміністративного суду від 30 січня 2025 року без номеру, ухвалою від 04 лютого 2025 року позовну заяву в частині позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 10 березня 2023 року включно повернуто позивачу.

Ухвалою від 04 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення за період з 15 липня 2017 року по 18 липня 2022 року включно; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів, якщо такі докази не надані позивачем; зобов`язано відповідача надати до суду докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду 20 лютого 2025 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

З посиланням на положення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, представник першого відповідача зазначає, що усі наймані працівники у цілях застосування процедури індексації були поділені законодавцем на дві категорії: 1) ті, хто вже працював станом на 21 червня 2012 року (для цих осіб залишилось у силі старе правило визначення місяця початку процедури індексації); 2) ті, хто був прийнятий на роботу (службу) після 21 червня 2012 року (для цих осіб було запроваджено нове правило визначення місяця початку процедури індексації - календарний місяць працевлаштування).

Відповідно до Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 (яка введена в дію з 01.12.2015) з 01 грудня 2015 року нормативно скасоване правило визначення місяця початку процедури індексації від події прийняття на роботу після 21 червня 2012 року і введено в дію уніфіковане правило визначення місяця початку процедури індексації - від наступного місяця, коли мала місце подія підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання.

Це положення запроваджено нормативно-правовим актом і у силу правила дії нормативних актів у часі за відсутності спеціальної вказівки про протилежне не має зворотної (ретроспективної) дії у часі, тобто підлягає застосуванню виключно до тих відносин, котрі склались вже після 01 грудня 2015 року.

Відповідно до рішення Міністра оборони України, доведеного телеграмою від 31.12.2015 № 248/3/1/1150 в грудні 2015 року військовослужбовцям Збройних Сил України здійснено підвищення рівня доходів військовослужбовців за рахунок збільшення розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема премії (у відсотковому та абсолютному значенні) та щомісячної додаткової винагороди (в абсолютному значенні, тому числі і з врахуванням премії) для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям в січні 2016 року за грудень 2015 року (до цього, протягом 2015 року військовослужбовці військової служби за контрактом).

У подальшому відповідно до наказу Міністерства оборони України від 27.01.2016 № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році», рішенням Міністра оборони України від 15.02.2017 № 1223/з/12, рішення Міністра оборони України, доведеного телеграмою від 29.01.2018 №248/3/9/172, до березня 2018 року розмір грошового забезпечення військовослужбовців залишався на тому ж рівні.

Таким чином перший відповідач вважає, що грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців) випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції. Відповідно, для проведення подальшої індексації доходів, обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 відповідно до Порядку № 1078.

Беручи до уваги, що позивач проходила військову службу з 15 липня 2017 року, враховуючи вимоги Порядку № 1078 та Постанови № 1013, підстав для обчислення позивачеві індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року, у відповідача відсутні.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, то ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснював таке обчислення з березня 2018 року і до досягнення «порогового» значення інфляції в розмірі 103 % (тобто до грудня 2018 року включно), в січні 2019 року розпочав виплату індексації грошового забезпечення позивача.

Щодо виплати індексації у «фіксованому» розмірі, то відповідач зазначив, що необхідною умовою для її нарахування є те, що розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Тоді «фіксована» сума індексації у місяці підвищення доходу заховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Така «фіксована» сума індексації виплачується доти, доки чергове підвищення доходу працівника не перевищить її розміру. В березні 2018 року набрала чинності Постанова КМУ № 704, якою розмір посадового окладу позивача з березня 2018 року збільшено. Однак не враховано вимоги статті 4 Закону України «Про індексацію грошових видів населення» - індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Стаття 1 цього Закону передбачає, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. У даному випадку відбувається незаплановане видатками отримання підвищення доходу в умовах не перевищення 103 %.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в електронній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 15 липня 2017 року по 10 березня 2023 року проходила службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 липня 2017 року № 135, витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10 березня 2023 року № 49, посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 .

Дослідженням довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18 лютого 2025 року № 848 про нараховане та виплачене грошове забезпечення (основні та додаткові щомісячні види), у тому числі посадовий оклад, а також індексацію тощо, ОСОБА_1 за період з серпня 2017 року по липень 2022 року встановлено, що до листопада 2018 року включно позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась; в період з 01 грудня 2018 року по 18 липня 2012 року позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в загальній сумі 18104,30 грн, у тому числі: за грудень 2018 року 71,08 грн, за січень 2019 року 71,08 грн, з лютого по травень 2019 року по 134,47 грн щомісяця, з червня по жовтень 2019 року по 206,72 грн щомісяця, з листопада 2019 року по вересень 2020 року по 216,51 грн щомісяця, з жовтня по листопад 2020 року по 226,29 грн щомісяця, за грудень 2020 року 233,81 грн, з січня 2021 року по березень 2021 року по 331,42 грн щомісяця, з квітня по червень 2021 року по 415,41 грн щомісяця, з липня по листопад 2021 року по 540,03 грн щомісяця, з грудня 2021 року по січень 2021 року по 563,19 грн щомісяця, з лютого по квітень 2022 року по 672,35 грн, за травень 2022 року 913,01 грн, за червень 2022 року 1017,21 грн, за 18 днів липня 2022 року 618,97 грн.

Також з цієї довідки судом встановлено, що позивачем за лютий-березень 2018 року отримано таке грошове забезпечення:

за лютий 2018 року в загальній сумі 16745,30 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) 1030,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) 105,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) 0,00 грн, НВОВЗ 567,50 грн, таємність 103,00 грн, грошова допомога на оздоровлення 6440,50 грн, премія 4635,00 грн, ЩДГВ 3864,30 грн;

за березень 2018 року в загальній сумі 10820,04 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) 4370,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) 1060,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) 0,00 грн, НОПС 543,00 грн, таємність 437,00 грн, премія 4410,04 грн.

Представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із адвокатський запитом від 23 грудня 2024 року № 69/12/24/О в інтересах ОСОБА_1 , у відповідь на який отримано лист відповідача від 03 січня 2025 року № 44, яким повідомлено, зокрема, що грошове забезпечення, індексація грошового забезпечення за час проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 17 липня 2017 року по 10 березня 2023 року нараховано та виплачено позивачу у повній відповідності до чинного на момент виплати законодавства, в повному обсязі та своєчасно, у межах затвердженого на відповідний бюджетний період кошторису. Підстави для перерахунку та виплати грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за вказаний період відсутні.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною другою статті 19 Закону № 2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За визначенням статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону № 1282-XII визначено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Частинами першою, другою статті 6 Закону № 1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (абзац перший).

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (абзац другий).

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац четвертий).

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий).

У разі коли особа працює/служить неповний робочий/службовий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу (абзац шостий).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац сьомий).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший).

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий).

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій).

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий).

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий).

До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий).

Якщо підвищення грошового доходу відбулося не з 1 числа місяця, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу з урахуванням положень цього Порядку (абзац сьомий).

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Згідно із пунктом 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

З вище викладеного слідує, що індексація оплати праці (грошового забезпечення) є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, які мають систематичний (щомісячний) характер.

Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 № 9-рп/2013), передбаченою статтею 33 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати (грошового забезпечення). Як складова належної працівникові заробітної плати, індексація спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, проведення якої не залежить від волевиявлення роботодавців чи працівників.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року по справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року по справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 «Бурдов проти Росії»).

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 825/874/17.

Щодо позовних вимог, які стосуються невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року, суд зазначає таке.

Пункт 5 Порядку № 1078, який застосовується з 01 грудня 2015 року в редакції, яка діяла до 15 березня 2018 року, передбачав:

у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший);

обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац третій);

якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий);

у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий).

У справах №№ 400/1118/21, 420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

З грудня 2015 року (з дня початку застосування пункту 10-2 Порядку № 1078) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Отже підставою для встановлення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

На час виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців (далі - Постанова № 1294).

Пунктом 13 постанови № 1294 визначено, що остання набирає чинність з 01 січня 2008 року.

Постанова № 1294 діяла до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року.

Проаналізувавши Постанову № 1294 в період її дії з 01 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року (період оскаржуваних правовідносин), суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Відтак, оскільки останнє підвищення окладу за посадами позивача відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року.

Після прийняття Постанови № 704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 17 січня 2022 року у справі № 420/15397/21, від 10 травня 2022 року у справі № 420/15397/21, з 01 грудня 2015 року діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу. Так, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.

У наведених постановах Верховний Суд зазначив, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013) є січень 2008 року.

При цьому, Верховний Суд акцентував увагу на тому, що повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.

Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку, що при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) є січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Сума індексації грошового забезпечення у період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для періоду з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року, поділений на 100 відсотків.

Застосовуючи для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року місяць підвищення доходу січень 2008 року, суд встановив, що за цей період позивачу мала бути нарахована індексація грошового забезпечення в загальній сумі 30242,16 грн (тридцять тисяч двісті сорок дві гривні 16 коп.).

Так, у липні 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у липні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3730,06 грн (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 221,50 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100). Відповідно належна позивачу сума індексації за 17 днів липня 2017 року (з 17 по 31 липня) складає 2045,51 грн (3730,06 грн / 31 календарний день х 17 днів проходження служби).

У серпні 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у серпні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3730,06 грн (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 221,50 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).

У вересні-листопаді 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у вересні-листопаді 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3896,78 грн щомісячно (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 231,40 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).

У грудні 2017 року - лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у грудні 2017 року - лютому 2018 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 4258,75 грн щомісячно (1762,00 грн (прожитковий мінімум) х 241,70 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).

Як вже вище вказано, дослідженням довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що в період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно індексація грошового забезпечення позивача відповідачем не здійснювалась.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Відповідно суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо періоду проходження позивачем військової служби з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, суд зазначає таке.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 березня 2018 року, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

З огляду на зазначене, суд вважає, що березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача та, відповідно, і інших складових грошового забезпечення, є місяцем підвищення доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. Тобто обчислення індексу споживчих цін здійснюється з квітня 2018 року.

Згідно інформації Держстату України, розміщеної на їх офіційному вебсайті, про індекс споживчих цін: індекс споживчих цін у березні 2018 року склав 101,1; індекс споживчих цін у квітні 2018 року склав 100,8; індекс споживчих цін у травні 2018 року склав 100,0; індекс споживчих цін у червні 2018 року склав 100,0; індекс споживчих цін у липні 2018 року склав 99,3; індекс споживчих цін у серпні 2018 року склав 100,0; індекс споживчих цін у вересні 2018 року склав 101,9; індекс споживчих цін у жовтні 2018 року склав 101,7.

Відповідно до положень Порядку № 1078 розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за місяцем підвищення доходу (базового місяця).

Оскільки березень 2018 року є місяцем підвищення доходу позивача (базовим місяцем) (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).

Отже, індекс споживчих цін не перевищував 103 % до листопада 2018 року.

У листопаді 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7 %.

З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складає 103,7 %, то у наступному місяці і підлягає індексація грошового забезпечення військовослужбовців.

З вищевикладеного судом встановлено, що до грудня 2018 року у відповідача був відсутній обов`язок здійснювати індексацію грошового забезпечення позивача із застосуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року.

Як слідує з довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 01 грудня 2018 року по 18 липня 2022 року відповідачем здійснювались нарахування та виплата позивачу поточної індексації із застосуванням місяця підвищення доходу - березень 2018 року. Загальна сума індексації, виплачена позивачу за цей період склала 18104,30 грн.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідачем нарахування та виплата поточної індексації за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року здійснені із дотриманням положень Порядку № 1078.

Однак слід звернути увагу на положення абзаців четвертого-п`ятого пункту 5 Порядку № 1078, згідно з якими, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі № 400/9920/21 та від 12 квітня 2023 року по справі № 420/6982/21, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац другий пункту 11, абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци другий, п`ятий пункту 4 Порядку № 1078).

З 1 грудня 2015 року в абзацах третьому-шостому пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци третій, четвертий пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац четвертий).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Для правильного застосування абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі № 400/3826/21, судам потрібно встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 1078).

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку № 1078));

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Керуючись вище вказаним способом, застосованим Верховним Судом по справі № 400/3826/21, суд зазначає таке.

Так, у березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів у військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Як слідує з довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 про нараховане та виплачене грошове забезпечення (основні та додаткові щомісячні види), позивачем за лютий-березень 2018 року (яке виплачено у березні та квітні 2018 року відповідно) отримано таке грошове забезпечення:

за лютий 2018 року в загальній сумі 16745,30 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) 1030,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) 105,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) 0,00 грн, НВОВЗ 567,50 грн, таємність 103,00 грн, грошова допомога на оздоровлення 6440,50 грн, премія 4635,00 грн, ЩДГВ 3864,30 грн;

за березень 2018 року в загальній сумі 10820,04 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) 4370,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) 1060,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) 0,00 грн, НОПС 543,00 грн, таємність 437,00 грн, премія 4410,04 грн.

Судом встановлено, що у лютому 2018 року позивачу нарахована грошова допомога на оздоровлення, яка є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, тому не враховується судом для визначення розміру підвищення доходу позивача у березні 2018 року.

Співставленням отриманого позивачем у лютому-березні 2018 року грошового забезпечення встановлено, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 515,24 грн (10820,04 грн (грошове забезпечення за березень 2018 року) 10304,80 грн (грошове забезпечення за лютий 2018 року без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення)).

При цьому сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складає 4463,15 грн (1762,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року) * 253,30 (величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, здійснена за наростаючим принципом з лютого 2008 року) / 100 %).

Сума індексації-різниці в березні 2018 року складає 3947,91 грн (4463,15 грн (сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року) 515,24 грн (розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року)).

За таких обставин судом встановлено, що у березні 2018 року підвищення грошового забезпечення позивача не перевищило суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, тому відповідач відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 мав розрахувати позивачу суму індексації-різниці та здійснити її виплату.

Відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Тобто, відповідач був зобов`язаний з березня 2018 року виплачувати позивачці індексацію-різницю грошового забезпечення (різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу), а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 816/1728/16.

Зважаючи, що відповідачем починаючи з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року (в межах дотриманого позивачем строку звернення до суду з цим позовом) виплата суми індексації-різниці позивачці не здійснювалась, суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачки з 01 березня 2018 року здійснені відповідачем без врахування абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.

Сума індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, яку ІНФОРМАЦІЯ_2 мав нарахувати та виплатити позивачці становить 207583,65 грн (205291,32 грн (по 3947,91 грн * 52 повних місяця) + 2292,33 грн (за 18 днів липня 2022 року (3947,91 грн / 31 день * 18 днів)).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Щодо обраного способу захисту порушених прав позивача суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення: за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року включно у розмірі, обрахованому відповідно до абзаців четвертого, шостого пункту 5 Постанови № 1078;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 на корить ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 30242,16 грн (тридцять тисяч двісті сорок дві гривні 16 коп.), за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року у розмірі 207583,65 грн (двісті сім тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні 65 коп.), а всього 237825,81 грн (двісті тридцять сім тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 81 коп.).

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору судом не вирішується, оскільки позивачка згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена.

Щодо стягнення на користь позивачки судових витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 15000,00 грн, суд зазначає таке.

У позові вказано, що загальна кількість витрат на правову допомогу, які понесла позивач у цій справі складає 15000,00 грн. Щодо платіжної інструкції на підтвердження отримання адвокатом коштів від клієнта, то слід зазначити, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд неодноразово у своїх постановах підкреслював, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Задля захисту своїх порушених прав, позивач вимушена була звернутись за наданням правої допомоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ЮРИСТ 24», за договором від 20 грудня 2024 року № 20122403 фактично сплачено 15000,00 грн, що підтверджується копією договору та акта приймання-передачі виконаних робіт, які будуть надані суду до закінчення вирішення справи по суті.

Від ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду 20 лютого 2025 року подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначено, що позовна заява не містить ознак проведення значного обсягу робіт з її підготовки, витраченого значного часу та використання допоміжних матеріалів, відсутні дані щодо залучення фахівця та експерта для підготовки позову, а отже, сума, яку позивач просить стягнути з відповідача в якості витрат на правову допомогу є завищеною та безпідставною.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (пункти перший, другий частини сьомої статті 139 КАС України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката суду надано договір про надання правової допомоги / юридичних послуг від 20 грудня 2024 року № 20122403 (далі - Договір).

Дослідженням Договору встановлено, що «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ» (надалі - Виконавець) та ОСОБА_1 (далі Замовник) уклали цей Договір про таке.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Договору Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати юридичні послуги / правову допомогу, а саме: підготувати та подати позовну заяву до суду з питання індексації заробітної плати, а Замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги.

У підпунктах 2.1.1 та 2.1.2 Договору зазначено, що Виконавець зобов`язаний після внесення Замовником передплати в розмірі повної вартості послуг відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 цього Договору приступити до надання юридичних послуг / правової допомоги.

Згідно з підпунктами 2.2.4 та 2.2.6 Замовник зобов`язаний: оплатити послуги / допомогу в порядку та строки, встановлені розділом 3 цього Договору; підписати Акт про надання послуг / допомоги, в тому числі проміжний Акт про надання частини юридичних послуг протягом трьох календарних днів з моменту отримання повідомлення Виконавця за допомогою телефонного або поштового зв`язку про виконання (часткове виконання) останнім, прийнятих на себе зобов`язань. Проміжним Актом про надання частини юридичних послуг вважається складений Сторонами Акт на виконання умов, зазначених в пункті 3.5 Договору, та який підлягає обов`язковому підписанню в разі розірвання договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору розмір оплати за виконання з юридичних послуг / правової допомоги, зазначених в пункту 1.2 цього Договору, становить 15000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.4 Договору виплата винагороди і компенсація витрат здійснюються Замовником шляхом внесення готівкових коштів в касу або безготівковим перерахуванням коштів на банківський рахунок в порядку і строки, передбачені цим Договором.

У пункті 3.5 Договору вказано, що у предмет Договору входить правовий аналіз ситуації Замовника, що становить 30 % від суми договору, а також підбір нормативно-правових актів, що становить 10 % від суми договору, що фактично виконуються одразу після підписання Договору та підлягають обов`язковій оплаті у випадку розірвання цього Договору.

Вартість послуг / допомоги розраховується згідно з прейскурантом цін, встановлених ТОВ (пункт 3.6 Договору).

Згідно з позовною заявою її подано в інтересах позивача та підписано адвокатом Ільїчовим Сергієм Дмитровичем.

На підтвердження повноважень адвоката в матеріали справи надано ордер від 12 січня 2025 року серії АН № 1599209 на надання правничої допомоги Смелянській Ірині Сергіївні, на підставі договору від 20 грудня 2024 року № 20122403/12, у Луганському окружному адміністративному суді, зі змісту якого слідує, що цей ордер виданий адвокатом Ільїчовим Сергієм Дмитровичем, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

Положення про ордер на надання правничої допомоги встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів затверджено рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (із змінами, внесеними Рішеннями Ради адвокатів) (далі - Положення).

Абзацом першим пункту 2 Положення визначено, що ордер на надання правничої допомоги є письмовий документ (в паперовій або електронній формі), що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Згідно із пунктом 4 Положення ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пунктом 9 Положення визначено, що ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом (власноручно або електронним підписом) та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Отже зі змісту наданого в матеріали справи ордеру слідує, що правничу допомогу позивачу у цій справі надано адвокатом Ільїчовим Сергієм Дмитровичем, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

При цьому суду не надано жодних доказів, що адвокат Ільїчов Сергій Дмитрович працює в ТОВ «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ЮРИСТ 24», а також, що цим Товариством доручено Ільїчову Сергію Дмитровичу надавати Смелянській Ірині Сергіївні правничу допомогу на виконання умов договору від 20 грудня 2024 року № 20122403.

Отже, наданими в матеріали справи документами не підтверджено надання ТОВ «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ ЮРИСТ 24» послуг ОСОБА_1 .

У свою чергу в матеріали справи не надано Договору про надання послуг правничої (правової) допомоги, укладеного позивачем безпосередньо з адвокатом Ільїчовим Сергієм Дмитровичем.

Також суд зауважує, що за умовами вище вказаного Договору Виконавець приступає до надання послуг / допомоги після внесення Замовником передплати в розмірі повної вартості послуг відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 цього Договору (підпункти 2.1.1 та 2.1.2).

Вказані обставини свідчать, що позивачка здійснила оплату вартості правової допомоги в розмірі 15000,00 грн ще до отримання такої допомоги.

Тобто на момент подання цього позову до суду та розгляду даної справи оплата послуг з надання правничої допомоги Смелянською І.С. вже здійснена.

Проте в матеріали справи не надано відповідних доказів здійснення позивачкою такої сплати.

Також в матеріали справи не надано Акта про надані послуги / допомогу, складання та підписання якого визначені у підпункті 2.2.6 Договору.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення: за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року включно у розмірі, обрахованому відповідно до абзаців четвертого, шостого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 30242,16 грн (тридцять тисяч двісті сорок дві гривні 16 коп.), за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року у розмірі 207583,65 грн (двісті сім тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні 65 коп.), а всього 237825,81 грн (двісті тридцять сім тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 81 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова