Справа № 440/3560/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 р. Справа № 440/3560/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.12.24 по справі № 440/3560/24 за позовом ОСОБА_1 до 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (надалі також відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просив:

- визнати протиправними дії 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо не проведення повного нарахування та виплат ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 29.06.2022 р. по 20.12.2023 р. у розмірі по 100 000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць;

- зобов`язати 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, у розмірі по 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди у період з 29.06.2022 р. по 20.12.2023.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач відповідно до пункту 2 постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 має право на право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з 29.06.2022 по 20.12.2023.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 року позов ОСОБА_1 до 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що дії щодо невиплати додаткової винагороди у повному обсязі, передбаченої Постановою №168 є протиправними, а виписки про період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням пов`язаним з виконанням службових обов`язків під час проведення робіт по розбору завалів конструкцій зруйнованих внаслідок ворожого ракетного удару по території ТЦ «Амстор», розташованого в м. Кременчуці Полтавської області та висновку КП «Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського» про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на лікування в спеціалізованому лікувальному закладі в сукупності є достатніми правовими підставами для включення позивача, начальника караулу 5 державної пожежно - рятувальної частини 5 державного пожежно - рятувального загону Головного управління ДСНС України у Полтавській області, який отримав тяжке поранення, до наказів для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за час перебування на лікуванні та у відпустці для лікування.

Вказує, що додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період Перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Вважає, що висновок КП «Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського» про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на лікування в спеціалізованому лікувальному закладі, можливо за кордон приймався через те, що капітан цивільного захисту ОСОБА_1 через тяжке поранення не міг приступити до виконання службових обов`язків.

Отже, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи позивач вважає, що має право на нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що утримав поранення 29.06.2022р. пов`язане із виконанням службових обов`язків під час проведення робіт по розбору завалів конструкції після ворожого удару по території ТЦ «Амстор», розташованого в м. Кременчук Полтавської області, за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 29.06.2022 р., що також підтверджується Довідкою № 21 виданої лікарсько - експертною комісією від 23.01.2024 р..

Звертає увагу апеляційної інстанції на той факт, що судом першої інстанції не прийнято до уваги твердження, що на теперішній час по всій території нашої країні оголошено Воєнний стан і саме за розпорядженням керівництва відповідача позивача було направлено з м. Миргорода до м. Кременчука для виконання службових обов язків під час проведення робіт по розбору завалів конструкцій зруйнованих внаслідок ворожого ракетного удару по території ТЦ «Амстор».

Судом першої інстанції не проаналізовано та не надано конкретної оцінки тому факту, що позивач отримав тяжку травму у зв`язку з ліквідацією наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР» в м Кременчук та опинився там не з власної ініціативи.

Відповідач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем поранення (контузії, травму, каліцтво), пов`язаним із забезпеченням здійснення заходів, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " від 28.02.2022 № 168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, за спірний період.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Головного управління ДСНС України у Полтавській області (з особового складу) від 29.06.2021 № 113 капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 начальника караулу 5 державної пожежно-рятувальної частини (м. Миргород) 1 державного пожежно-рятувального загону (м. Полтава) Головного управління ДСНС України у Полтавській області з 01 липня 2021 року переміщено по службі на посаду начальника караулу 5 державної пожежно-рятувальної частини (м. Миргород) 5 державного пожежно-рятувального загону (м. Миргород) Головного управління ДСНС України у Полтавській області.

Відповідно до Наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з основної діяльності №218 від 28.06.2022 «Про ротацію особового складу 28.06.2022, що залучався до ліквідації наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР» в м. Кременчук», затверджено Розрахунок особового складу Головного управління ДСНС України у Полтавській області, який направляється для проведення ротації особового складу, що залучався на ліквідацію наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР» в м Кременчук.

До згаданого Розрахунку у складі відповідного підрозділу, 5 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, включено начальника караулу 5 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, капітана служби цивільного захисту Сирова Ю.О., який 28.06.2023 прибув до м. Кременчук Полтавської області для проведення ротації особового складу, що залучався на ліквідацію наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР».

29.06.2022 о 04 год. 10 хв. під час проведення робіт по розбору завалів конструкцій, зруйнованих внаслідок ворожого ракетного удару по території ТЦ «АМСТОР, стався зсув (падіння) монолітної залізобетонної конструкції, в результаті чого ОСОБА_1 був затиснутий елементом даної конструкції. Каретою ЕМД, яка чергувала на місці події доставлений до КНП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька»».

У зв`язку з чим, в період з 29 червня 2022 року по 20 липня 2022 року ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні. Наказом 5 ДПРЗ з особового складу №70 від 29.06.2022 капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника караулу 5 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, тимчасово звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із направленням на стаціонарне лікування з 29.06.2022 .

В період з 21 липня 2022 року по 24 грудня 2023 року ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, що підтверджується витягами з Наказів №79 від 20.07.2022 та №175 від 25.12.2023.

За фактом нещасного випадку, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, що стався з позивачем в установленому законом порядку було проведено розслідування, про що складено відповідний Акт за Формою Нцз-5 від 14.07.2022, копію якого долучено Позивачем до Позовної заяви.

20.02.2024 позивач звернувся з рапортом на ім`я начальника 5 ДПРЗ «про нарахування та виплату йому винагороди за період лікування після отримання поранення за всі місяці лікування».

За результатами розгляду вищезазначеного рапорту 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області листом № 61-58-01.67-208/61-58 від 06.03.2024 відмовив ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень за період тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, за відсутністю правових підстав.

Позивач, вважаючи протиправними дії щодо не нарахування та не виплати відповідачем, додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби, за період з 29.06.2022 по 20.12.2023, звернувся до суду з цим позовом.

Залишаючи позов без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що позивач безпосередньої участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора не приймав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, за спірний період.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, пожеж та інших небезпечних подій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - центральні органи виконавчої влади), органів державної влади, що не входять до системи центральних органів виконавчої влади (далі - інші органи державної влади), Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, встановлює права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (далі - суб`єкти господарювання), а також інших юридичних осіб.

Нормами глави 23 Кодексу цивільного захисту України регламентований порядок проходження служби цивільного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно з частиною першою статті 99 Кодексу цивільного захисту України до персоналу (кадрів) органів та підрозділів цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 125 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) /абзац четвертий пункту 1 постанови №168/.

Абзацом п`ятим пункту 1 постанови №168 визначено відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ від 26.01.2023 №35, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 31 січня 2023 за № 197/39253.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 35 (в редакції чинній станом виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується в розмірах:

1) 2 350 гривень - особам із числа курсантів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які належать до сфери управління ДСНС (далі - курсанти ЗВО ДСНС), які перед зарахуванням на навчання не проходили службу цивільного захисту, пропорційно часу перебування на службі (навчанні) в розрахунку на місяць;

2) до 10 000 гривень - особам пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які залучені до виконання завдань з ліквідації наслідків актів збройної агресії (ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів, ударів реактивними системами залпового вогню, мінування територій) (далі - завдання), на територіях, які знаходяться поза районами ведення бойових (воєнних) дій, розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у виконанні таких завдань;

3) до 30 000 гривень - особам, які проходять службу (виконують обов`язки) на територіях Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, Нікопольської, Марганецької міських, Червоногригорівської селищної, Покровської, Мирівської сільських територіальних громад Нікопольського району, Зеленодольської міської, Грушівської сільської територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області, Новопавлівської, Великомихайлівської сільських, Покровської селищної територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області, Очаківської міської, Куцурубської сільської територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області, Сновської, Корюківської міських територіальних громад Корюківського району, Семенівської та Новгород-Сіверської міських територіальних громад Новгород-Сіверського району, Городнянської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, Середино-Будської, Дружбівської, Глухівської міських, Зноб-Новгородської, Свеської, Есманьської, Шалигинської селищних територіальних громад Шосткинського району, Путивльської міської, Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району, Білопільської міської, Краснопільської, Хотінської селищних, Миропільської, Юнаківської сільських територіальних громад Сумського району, Великописарівської селищної територіальної громади Охтирського району Сумської області пропорційно в розрахунку на місяць;

4) до 50 000 гривень - особам, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Особам, визначеним у пункті 2 цих Порядку та умов, які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах (п. 3 Порядку № 35).

Положеннями п. 4 Порядку №35 визначено, що до безпосередньої участі осіб у заходах у районах ведення воєнних (бойових) дій належать: 1) ліквідація небезпек, пов`язаних із вибухонебезпечними предметами, включаючи нетехнічне та технічне обстеження територій, виявлення, знешкодження та/або знищення вибухонебезпечних предметів, маркування; 2) проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, потреба в яких виникла внаслідок збройного нападу або вогневого ураження противника; 3) гасіння пожеж, які виникли внаслідок збройного нападу або вогневого ураження противника; 4) здійснення заходів з евакуації населення (жителів) із територій (населених пунктів), які під час здійснення таких заходів піддаються вогневому ураженню противника; 5) участь у виконанні робіт із життєзабезпечення постраждалого населення, зокрема доставки гуманітарної допомоги (гуманітарних вантажів), забезпечення функціонування пунктів надання допомоги населенню, забезпечення аварійним електроживленням об`єктів критичної інфраструктури в умовах вогневого ураження; 6) облаштування фортифікаційних споруд у разі залучення у встановленому порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 35 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені в пункті 3 цих Порядку та умов, у тому числі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із забезпеченням здійснення заходів, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) - з дня отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Так, спір у даній справі насамперед пов`язаний з наявністю чи відсутністю підстав для виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови №168 за період з 29.06.2022 по 20.12.2023.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з основної діяльності №218 від 28.06.2022 «Про ротацію особового складу 28.06.2022, що залучався до ліквідації наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР» в м. Кременчук», затверджено Розрахунок особового складу Головного управління ДСНС України у Полтавській області, який направляється для проведення ротації особового складу, що залучався на ліквідацію наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР» в м Кременчук (а.с. 52-62).

Відповідно до вказаного Розрахунку у складі відповідного підрозділу, 5 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, включено начальника караулу 5 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, капітана служби цивільного захисту Сирова Ю.О., який 28.06.2023 прибув до м. Кременчук Полтавської області для проведення ротації особового складу, що залучався на ліквідацію наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР».

29.06.2022 о 04 год. 10 хв. під час проведення робіт по розбору завалів конструкцій, зруйнованих внаслідок ворожого ракетного удару по території ТЦ «АМСТОР, стався зсув (падіння) монолітної залізобетонної конструкції, в результаті чого ОСОБА_1 був затиснутий елементом даної конструкції. Каретою ЕМД, яка чергувала на місці події доставлений до КНП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».

Після отримання травми позивач проходив безперервне лікування з 29.06.2022 по 20.07.2022, що підтверджено виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 3697/3704 (а.с.27), та перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 21 липня 2022 року по 25 грудня 2023 року, що підтверджується витягами з наказів 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 20.07.2022 № 79, від 25.12.2023 № 175.

Натомість, матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем поранення (контузії, травму, каліцтво), пов`язаним із забезпеченням здійснення заходів, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів.

З досліджених матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що позивач отримав травму у зв`язку з ліквідацією наслідків ворожого обстрілу торгового центру «АМСТОР» в м.Кременчук, що не заперечується сторонами.

Крім того, колегія суддів зазначає, що м. Кременчук Полтавської області не відносився до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (в редакції станом на день ворожого обстрілу).

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що позивач безпосередньої участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора не приймав.

Доводи позивача про те, що виписки про період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням пов`язаним з виконанням службових обов`язків під час проведення робіт по розбору завалів конструкцій зруйнованих внаслідок ворожого ракетного удару по території ТЦ «Амстор», розташованого в м. Кременчуці Полтавської області та висновку КП «Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського» про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на лікування в спеціалізованому лікувальному закладі в сукупності є достатніми правовими підставами для включення позивача до наказів для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за час перебування на лікуванні та відпустці для лікування, колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказані докази не є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, за спірний період.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано залишив позов без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 року по справі № 440/3560/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 по справі № 440/3560/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк