Справа № 494/402/25
Суддя: Панчишин А. Ю.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
01.04.2025
Справа № 494/402/25
Провадження № 2-а/494/9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: Панчишина А.Ю.,

при секретарі судового засідання: Станілевич А.В.,

представника позивача Шулика М.Ю.,

представника відповідача Іщенка М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 11..02.2025 року о 14 год. 51 хв. інспектором Березівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Одеській області старшим сержантом поліції Іщенком Миколою Миколайовичем було винесено постанову серії ЕНА №4053600 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У постанові зазначено про те, що ОСОБА_1 11 лютого 2025 року о 14 год. 45 хв. на дорозі Р-55 між с.Новокальчево та с.Виноградне Березівського району Одеської області керував автомобілем та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 9.9 ПДР, чим порушив п.2.3.в.ПДР. На даній правовій підставі його було зупинено та складено інший протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №244190 від 11.02.2025 року про притягнення до відповідальності, яка передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Позивач наголошує, що співробітником поліції Іщенком М.М. не було з`ясовано всіх обставин адміністративного правопорушення, були порушені його права, встановлені ст. 268 КУпАП, оскаржувана постанова фактично винесена без дослідження доказів. ОСОБА_1 не згодний з данною постановою, йому не було надано можливості надати пояснення, поліцейські не представили йому жодних належних та допустимих доказів щодо скоєння ним зазначеного правопорушення.

ОСОБА_1 зазначає, що причиною зупинки автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , яким він керував стало нібито порушення п. 2.3в ПДР, за що на останнього було складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки водій, керуючи вказаним транспортним засобом, начебто був не пристебнутий ременем безпеки. На думку позивача, виявлення інспектором поліції Іщенком М.М. факту перебування ним без ременя безпеки є сумнівним та надуманим лише з метою визначення правової підстави зупинення його транспорту. Тобто постанова серії ЕНА №4053600 була складена на притягуваного після складання протоколу про адміністративне правопорушення, щоб виправдати незаконну зупину його автомобіля, про що свідчать матеріали, які додаються до протоколу та постанови. Згідно зпротоколом ЕПР1 №244190 початок його складання в 14 год. 41 хв., а постанова серії ЕНА N4053600 складена о 14 годині 51 хв. Вважає, що інспектор повинен був перед винесенням протоколу по ч.1 ст.130 КУПАП розглянути правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідно до вимог чинного законодавства у Березівському РВП.

Враховуючи однаковий час події правопорушень зазначений в постанові та протоколі, було б логічним, що під час дій по розгляду постанови, інспектор повинен був почути від водія ОСОБА_1 запах алкоголю і вже потім, безперервно, одразу розпочати процедуру пов`язану з оглядом його на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зазначити, що 11.02.2025 р. після зупинки автомобіля на ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР 1 №244190 поліцейським Копильченко Олександром Руслановичем, а постанову ЕПА №4053600 складав співробітник поліції Іщенко М.М. Таким чином, на місці зупинки транспорту спочатку Копильченко О.Р. склав протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а потім вказані співробітники придумали причину для зупинки його автомобіля , а саме те , що позивач був не пристебнутий ременем безпеки.

Вказане, свідчить на невідповідність та сумнівність подій викладених у постанові, що в свою чергу вказує на безпідставність зупинки автомобіля позивача.

Враховуючи наведене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4053600 від 11.02.2025 р., якою його, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Начальником Березівського РВП ГУНП в Одеській області був поданий відзив на позовну заяву, у такому зазначено, що судом безпідставно поновлено строк на оскарження постанови, вважає, що дана справа не належить до категорії малозначних справ, окрім того долучив відеозапис моменту правопорушення, з якого, на його думку, вбачається підставність винесення працівником поліції оскаржуваної постанови.

В судовому засідання представник позивача Шулик М.Ю. підтвердив обставини викладені у позові, а представник відповідача Іщенко М.М. заперечення викладені у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4053600 від 11 лютого 2025 року о 14 годині 51 хвилин між с. Новокальчево та с. Виноградне Березівського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки та поза населеним пунктом рухався без увімкнутих денних ходових вогнів або ближнього світла фар чим порушив вимоги п. 9.9. ПДР та п. 2.3в ПДР , за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП.

На підставі даної постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 510 гривень.

Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує права позивача, представник Шкутяка І.І. звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 11.02.2025 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме, згідно фабули оскаржуваної постанови «він керував транспортним засобом, при цьому, не був пристебнутий ременем безпеки та поза населеним пунктом рухався без увімкнутих денних ходових вогнів або ближнього світла фар».

У ч.5 ст.121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 , а саме «поза населеним пунктом рухався без увімкнутих денних ходових вогнів або ближнього світла фар» не охоплюється диспозицією ч.5 ст. 121 КУпАП на яку покликався працівник поліції в оскаржуваній постанові, а охоплюється диспозицією ч.2 ст. 122 КУпАП, покликання на яке відсутнє в оскаржуваній постанові.

Позивач посилається у своїх доводах на те, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення п.2.3.в Правил дорожнього руху України при винесенні оскаржуваної постанови поліцейськими йому не надано, а також під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності не надано можливості скористатися правами встановленими ст. 268 КУпАП.

На спростування доводів позивача відповідачем було надано в розпорядження суду відеозапис моменту зупинки 11.02.2025 року ОСОБА_1 з бодікамер двох працівників поліції з яких не вбачається, що він був не пристебнутий ременем безпеки (запис від 11.02.2025 року о 14:13 год.). Більше того, після зупинки водія та початку спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції сказав причину зупинки транспортного засобу, не ту, яка зазначена в постанові ЕНА №4053600 від 11.02.2025 року (порушення ПДР України), а дослівно: «подзвонили і сказали, що ти їздиш п`яним та ми тебе вже конкретно шукали».

Доводи Березівського РВП ГУНП в Одеській області про те, що дана справа не належить до малозначних не грунтуються на нормі ст. 257 КАС України.

Так згідно ч.2 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Шуликом М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 не було заявлено вимог про відшкодування шкоди, заподіяної рішеннями, діями чи бездіяльністю Березівського РВП ГУНП в Одеській області, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак правових підстав для розгляду справи не в спрощеному провадженні, у суду не було.

Представником відповідача не досліджувалось жодного доказу, окрім його власних припущень, які б підтверджували вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Вказане відповідачем спростовано не було, останніми не було надано жодного іншого доказу на спростування захисної версії позивача.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач не представив суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а також не подав жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем вимог закону, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення позивачем вимог ч.5 ст. 121 КУпАП судом, як доказ, до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Аналогічну правову позицію у висловив Верховний Суд у своїй Постанові 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, де вказано, що «… саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, беручи до уваги те, що позивачем було надано достатні докази на підтвердження своєї захисної версії, а відповідачем, крім відеозапису моменту зупинки позивача 11.02.2025 року, з якого не вбачається , що водій не користувався ременем безпеки, будь-яких інших належних та допустимих доказів вчинення правопорушення суду не надано, оскільки обов`язок доказування в даному випадку законом покладено на відповідача, то суд погоджується із позицією позивача щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 9, 77, 121, 241, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Шулика Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4053600 від 11.02.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за ч.5 ст. 121 КУпАП,

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 605 гривень 60 копійок сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.