Справа № 520/2912/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 520/2912/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.02.25 по справі № 520/2912/25

за позовом ОСОБА_1

до начальника відділу соціального захисту населення Височанської селищної ради Демочко Вікторії Миколаївни , спеціаліста 1 категорії Височанської селищної ради Федорової Ольги Володимирівни , провідного спеціаліста Височанської селищної ради Радченко Олени Вікторівни , секретая Височанської селищної ради Мельник Тетяни Сергіївни , Височанської селищної ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до суду з адміністративним позовом до Височанської селищної ради, секретаря Височанської селищної ради Мельник Тетяни Сергіївни, провідного спеціаліста Височанської селищної ради Радченко Олени Вікторівни, спеціаліста 1 категорії Височанської селищної ради Федорової Ольги Володимирівни, начальника відділу соціального захисту населення Височанської селищної ради Демочко Вікторії Миколаївни, в якому просив:

- визнати голосування депутата Т.С. Мельник, яка обіймає одночасно посаду секретаря Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»;

- визнати голосування депутата О.В. Радченко, яка обіймає одночасно посаду провідного спеціаліста Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»;

- визнати голосування депутата О.В. Федорової, яка обіймає одночасно посаду спеціаліста 1 категорії Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»;

- визнати голосування депутата В.М. Демочки, яка обіймає одночасно посаду начальника відділу Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»;

- визнати недійсним рішення Височанської селищної ради від 20.12.2024 «Про визначення умов оплати праці Височанського селищного голови», оскільки воно прийнято з порушенням абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобіганню корупції».

12.02.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом п`яти календарних днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду : 1)уточнену позовну заяву, в якій сформулювати позовні вимоги, відповідно до ст. 5 КАС України, разом із копією для відповідачів; 2)оригінал або копію оспорюваного акту чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акту чи договору у позивача - клопотання про його витребування, із обов`язковим зазначенням заходів, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

19.02.2025 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві в частині позовних вимог про визнання голосування депутата Т.С. Мельник, яка обіймає одночасно посаду секретаря Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»; визнання голосування депутата О.В. Радченко, яка обіймає одночасно посаду провідного спеціаліста Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»; визнання голосування депутата О.В. Федорової , яка обіймає одночасно посаду спеціаліста 1 категорії Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»; визнання голосування депутата В.М. Демочки, яка обіймає одночасно посаду начальника відділу Височанської селищної ради на сесії ради 20.12.2024 щодо умов оплати Височанського селищного голови без зовнішнього контролю цього голосування таким, що порушує абз.3 ч.2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції».

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не мотивував, в чому зазначені позовні вимоги не відповідають ст.160 КАС України.

Стверджував, що суд надумав формальні обставини, на підставі яких вирішив виключити частину пов`язаних між собою позовних вимог з розгляду справи. Таке рішення, на думку апелянта, неможливо назвати ані законним, ані обґрунтованим, бо воно взагалі є незрозумілим.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги і, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, оскільки саме для цього законодавцем визначено вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України. Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійсненні судочинства за його позовною заявою. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 5 КАС України, суд, з посиланням на норми Закону України «Про місцеве самоврядування», звернув увагу позивача на те, що не передбачено процедури оскарження голосування депутатів селищних рад у обраний позивачем спосіб.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 КАС визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У пункті 8 частини 1 статті 4 КАС зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За приписами статті 11 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, форма та зміст якої визначаються статтею 160 КАС.

Частиною 1 статті 160 КАС визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4-5 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, в тому числі, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що заявлені ним вимоги щодо «визнання голосування депутата таким, що порушує законодавство» не відповідає жодному способу захисту порушеного права, встановленого статтею 5 КАС України, а тому позивачу необхідно обрати спосіб захисту порушеного права, що передбачений ст.5 КАС України. Позивачу запропоновано у строк 5 календарних днів з дня отримання копії ухвали надати суду уточнену позовну заяву, в якій сформулювати позовні вимоги відповідно до статті 5 КАС України, разом із копією для відповідача.

Разом з тим необхідно зауважити, що суд першої інстанції, залишаючи позов без руху, а в подальшому, повертаючи позовну заяву, не зазначив яку саме вимогу до позовної заяви, яка міститься у статті 160 КАС України, порушив позивач.

Колегія суддів зазначає, що КАС України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Отже, стаття 160 КАС України не конкретизує вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Однак суд першої інстанції вказані норми процесуального права не врахував. Фактично суд вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Адміністративне судочинство здійснюється на засадах (принципах) змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2 КАС).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 КАС).

Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції у разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 173 КАС, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.

Дані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.08.2023 у справі № 990/114/23.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданої позивачем позовної заяви.

Колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

За таких обставин колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув позивачу позовну заяву з підстав не усунення недоліків апеляційної скарги, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направленням справи до цього суду для продовження розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 312, 320 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 520/2912/25 - скасувати.

Справу №520/2912/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради, секретаря Височанської селищної ради Мельник Тетяни Сергіївни, провідного спеціаліста Височанської селищної ради Радченко Олени Вікторівни, спеціаліста 1 категорії Височанської селищної ради Федорової Ольги Володимирівни, начальника відділу соціального захисту населення Височанської селищної ради Демочко Вікторії Миколаївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання рішення недійсним - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін