Справа № 640/5918/22
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/5918/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому після уточнення позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат, яка полягає у ненаданні відповіді ОСОБА_1 щодо результатів розгляду його заяви від 06.09.2021 про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік;

визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яка полягає у нездійсненні за заявою ОСОБА_1 від 06.09.2021 перерахунку та доплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з її розміру, рівного п`яти мінімальним пенсіям за віком;

зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 06.09.2021 про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік;

зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з її розміру, рівного п`яти мінімальних пенсіям за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Також позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є ветераном війни - учасником бойових дій.

У 2020 році Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - КМЦНЗСВ, відповідач) здійснив виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 1390 грн, що підтверджується листом відповідача від 22.06.2021 № 051-044-554-12.

Позивач у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», надіслав до відповідача заяву від 06.09.2021 про перерахунок та виплату разової грошової допомоги за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, однак, станом на сьогоднішній день, позивач відповіді відповідача щодо результатів розгляду цієї заяви та відповідного донарахування разової грошової допомоги за 2020 рік не отримав.

Вважає бездіяльність відповідача, яка полягала у ненаданні відповіді на заяву позивача від 06.09.2021 та нездійсненні перерахунку та доплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; постановлено вирішити питання щодо строків звернення до суду за результатами наданих учасниками справи пояснень та доказів.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва справу передано на розгляд Луганському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 справу прийнято до провадження, визначено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 позов ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яка полягає у нездійсненні за заявою ОСОБА_1 від 06.09.2021 перерахунку та доплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з її розміру, рівного п`яти мінімальним пенсіям за віком, та зобов`язання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з її розміру, рівного п`яти мінімальних пенсіям за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми залишено без розгляду.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій.

У 2020 році Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - КМЦНЗСВ, відповідач) здійснив виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 1390 грн, що підтверджується листом відповідача від 22.06.2021 № 051-044-554-12.

Позивач у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», надіслав до відповідача заяву від 06.09.2021 про перерахунок та виплату разової грошової допомоги за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що підтверджується накладною № 090 від 06.09.2021 та описом вкладення.

Однак, відповіді щодо результатів розгляду цієї заяви позивач не отримав.

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1996 № 2657-XII (далі - Закон №2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР).

Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону України «Про звернення громадян» визначають правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно з частиною першою статті 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 800/580/17.

За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно з положеннями статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Суд встановив, що відповіді на звернення позивача від 06.09.2021 відповідачем надано не було.

Таким чином, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, як суб`єкт владних повноважень, допустив протиправну бездіяльність, яка полягала у нерозгляді звернення позивача по суті. Це призвело до порушення прав позивача, визначених статтями 18-19 Закону України «Про звернення громадян», які гарантують право громадян на звернення та отримання вичерпної відповіді на свої запити.

На підставі наведеного суд доходить висновку, що з метою ефективного захисту та належного поновлення прав позивача слід зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат розглянути по суті звернення позивача від 06.09.2021.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується таким.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 пункту 13 Закону України «Про судовий збір», питання щодо розподілу цих судових витрат судом не вирішується.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд робить такий дійшов такого.

Матеріалами справи підтверджуються судові витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5600,00 грн (договір про надання правової допомоги від 15.06.2021 № 52, кошторис від 20.01.2022, акт надання послуг від 28.06.2022 № 36).

При цьому суд враховує, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яка полягає у нездійсненні за заявою ОСОБА_1 від 06.09.2021 перерахунку та доплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з її розміру, рівного п`яти мінімальним пенсіям за віком, та зобов`язання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з її розміру, рівного п`яти мінімальних пенсіям за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним від початково заявлених вимог, а саме в сумі 2800,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (місцезнаходження: пр-т Любомира Гузара, 7, м. Київ, 03165, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яка полягає у ненаданні відповіді на звернення ОСОБА_1 від 06.09.2021 про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 06.09.2021 про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2800,00 грн (дві тисячі вісімсот грн 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Свергун