Справа № 340/7348/24
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/7348/24

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивував тим, що він проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, з якої був звільнений у запас у жовтні 2024 року. У період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідач нараховував та виплачував йому індексацію грошового забезпечення у неправильному (заниженому) розмірі. Крім того відповідач виплатив позивачу матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у заниженому розмірі, без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди. При звільненні відповідач безпідставно не виплатив позивачу матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік. З цих підстав позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року - відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити індексацію його грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нарахування виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та 2024 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою судді від 18.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що ОСОБА_1 пропустив місячний строк звернення до суду, установлений частиною 5 статті 122 КАС України, а тому його позов слід залишити без розгляду. Крім того вказав, що у 2020 році військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , в тому числі позивачу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік була виплачена в однаковому обмеженому розмірі через недостатнє бюджетне фінансування. Щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, то на момент звільнення позивача зі служби були відсутні кошторисні призначення для її виплати у зв`язку з їх витратою на виплату матеріальної допомоги іншим військовослужбовцям.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 з 1996 року проходив військову службу за контрактом у складі військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

За наказом командувача Національної гвардії України №260 від 27.09.2024 року (по особовому складу) майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас через сімейні обставини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №223 від 11.10.2024 року (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 11.10.2024 року виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення.

Позивач звернувся до суду з цим позовом, стверджуючи, що відповідач неправильно нараховував та виплачував йому індексацію грошового забезпечення у період служби з січня 2016 року по лютий 2018 року, не виплатив матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, а матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік нарахував та виплатив у заниженому розмірі.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтями 1, 9, 21 Закону України "Про Національну гвардію України" Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється в порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №638 від 04.07.2014 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.07.2014 року за №849/25626, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (надалі - Інструкція №638), яка була чинною до 02.05.2018 року.

Згідно з пунктами 1.3, 1.9, 1.12 розділу І цієї Інструкції грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби.

Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за поточний місяць здійснюється щомісяця до 20 числа.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" індексація доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін віднесена до державних соціальних гарантій, які згідно зі статтею 19 цього Закону є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII від 03.07.1991 року, який на час виникнення спірних правовідносин містив такі норми:

Стаття 1. Визначення термінів

Для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні:

- індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

- індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

- поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Стаття 2. Об`єкти індексації грошових доходів населення

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру:

- оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Стаття 3. Обчислення індексу споживчих цін

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Стаття 4. Підстави для проведення індексації

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стаття 5. Джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення

Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Стаття 6. Державні гарантії підвищення грошових доходів населення у зв`язку із зростанням цін

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 9. Порядок фінансування здійснення індексації грошових доходів населення

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Стаття 10. Порядок врахування об`єктів індексації

Індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Стаття 16. Порядок вирішення спорів з питань індексації грошових доходів населення

Спори, що виникають з питань індексації грошових доходів населення, вирішуються у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078), який на час виникнення спірних правовідносин містив такі норми:

1. Цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

1-1. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку 1.

2. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру:

- оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер;

- грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

4. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведено у додатку 2.

5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Приклади проведення індексації грошових доходів громадян у разі їх підвищення наведено у додатку 4.

6. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню:

2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;

10-2. Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", яка застосовується з 01.12.2015 року (надалі постанова КМУ №1013) постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Суд зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій оплати праці, яка встановлюється з метою підтримання достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності громадян. Індексації підлягає грошове забезпечення військовослужбовців у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Частина грошового забезпечення, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає. Право на проведення індексації настає, коли індекс споживчих цін перевищить поріг індексації (до 01.01.2016 року 101 %, з 01.01.2016 року - 103%). Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком. Сума індексації щомісяця визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Нарахування суми індексації та її виплата здійснюються одночасно з нарахуванням та виплатою грошового забезпечення за місяць, доходи за який підлягають індексації. Виплата індексації здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисі на грошове забезпечення військовослужбовців. Сума індексації грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю за неповний календарний місяць служби, визначається із розрахунку повного місяця, а виплачується пропорційно дням, прослуженим військовослужбовцем у цьому місяці.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок №1078.

Порядок №1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015 року, містив поняття "базовий місяць". Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначався окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Внаслідок змін, унесених постановою КМУ №1013, з 01.12.2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Внаслідок цих змін Порядок №1078 у редакції, що застосовується з 01.12.2015 року, не містить поняття "базовий місяць" і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.

Для проведення індексації з 01.12.2015 року замість терміну "базовий місяць" використовується поняття "місяць підвищення доходу", яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (посадових окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (посадовий оклад). Тож із 01.12.2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (посадового окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття "місяць підвищення доходу" від терміну "базовий місяць", позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну "базовий місяць" та запровадження поняття "місяць підвищення доходу" не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Як у "базовому місяці", так і у "місяці підвищення доходу" індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01.12.2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.

З 01.01.2008 року розміри посадових окладів військовослужбовців НГУ визначалися постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.07.2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка діяла до 01.03.2018 року, а саме до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Національної гвардії.

Тому з огляду на місяці підвищення посадових окладів військовослужбовців НГУ та правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 (в редакції постанови КМУ №1013), місяцями підвищення доходу, за якими слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, є січень 2008 року та березень 2018 року.

У цій справі спірним є період служби позивача за місяці з січня 2016 року по лютий 2018 року, за які, як він стверджує, відповідач не провів (неправильно провів) індексацію його грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що за цей період відповідач нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення у таких розмірах: 59,45 грн. щомісячно у червні листопаді 2016 року, 134, 40 грн. щомісячно у грудні 2016 року лютому 2017 року, 200 грн. щомісячно у березні лютому 2017 року, 210, 50 грн. у травні 2017 року, 279, 54 грн. щомісячно у червні серпні 2017 року, 341, 85 грн. щомісячно у вересні листопаді 2017 року, 422, 88 грн. щомісячно у січні лютому 2018 року.

Нарахована індексація за цей період склала 4 503, 21 грн., з яких 67,20 грн. виплачені у грудні 2016 року, решта 4 436, 01 грн. виплачені при звільненні позивача у жовтні 2024 року.

Відповідач пояснив, що у зв`язку зі збільшенням з січня 2016 року грошового забезпечення позивача шляхом збільшення розміру щомісячної премії сума підвищення його грошового забезпечення перевищила суму індексації за січень 2016 року і індексація в цьому місяці не проводилася. Відповідно до пункту 3 постанови КМУ №1013 для проведення подальшої індексації грошового забезпечення позивача обчислення індексу споживчих цін розпочато з січня 2016 року. Індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2016 року, перевищив поріг індексації у квітні 2016 року і був опублікований Держстатом у травні 2016 року. З червня 2016 року позивачу проіндексовано грошове забезпечення на відповідні коефіцієнти індексації і така поточна індексація нараховувалася до чергового підвищення грошового забезпечення позивача, яке відбулося у березні 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Суд не погоджується з такими доводами відповідача та зазначає, що відповідно до пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 (у редакції, яка діє з 01.12.2015 року) зростання грошового забезпечення військовослужбовців без підвищення посадового окладу, а за рахунок інших його складових, не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу, що враховується для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовцям. У період з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року посадові оклади військовослужбовців НГУ були незмінними. У січні 2016 року посадовий оклад за займаною позивачем посадою не підвищувався.

Отже відповідач неправильно провів індексацію грошового забезпечення позивача за період служби з січня 2016 року по лютий 2018 року та безпідставно застосував січень 2016 року як місяць підвищення доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць). Це призвело до порушення механізму індексації грошового забезпечення, помилкового обчислення величин приросту індексу споживчих цін (коефіцієнтів індексації) та до заниження розміру нарахованих та виплачених позивачу сум індексації за цей період служби.

Тому такі дії відповідача слід визнати протиправними, а порушене право позивача на належний розмір його грошового забезпечення слід відновити, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення за спірний період, застосувавши для розрахунків величин індексу споживчих цін (коефіцієнтів індексації) правильний місяць підвищення доходу - січень 2008 року, та доплатити позивачу заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Щодо вимоги про виплату індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року, то суду не надано доказів того, що з цього приводу між сторонами виник спір, зокрема щодо того, що відповідач заперечує право позивача на отримання такої компенсації або свій обов`язок виплатити компенсацію одночасно з виплатою грошового забезпечення (індексації грошового забезпечення), у тому числі на виконання рішення суду у цій справі. Тож суд відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги як передчасної.

Вирішуючи спір в частині вимог позивача про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2024 роки, суд дійшов до таких висновків.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: 3) надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №200 від 15.03.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 року за № 405/31857, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (надалі - Інструкція №200), розділ І якої містить такі норми:

1. Ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини).

2. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

3. Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби.

У розділі XX Інструкції №200 наведені такі правила виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань:

1. Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини надається в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із чинним законодавством України на день звернення.

Розмір матеріальної допомоги визначається комісією на підставі інформації, наданої фінансовим відділенням (службою) військової частини про затверджений фонд грошового забезпечення та можливість проведення виплати. Склад комісії затверджується наказом командира військової частини.

2. Матеріальна допомога надається на підставі рапорту в кожному конкретному випадку.

Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується командиром військової частини, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансового підрозділу для виплати матеріальної допомоги.

Матеріальна допомога військовослужбовцям надається за місцем штатної служби.

3. Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників (командирів), розмір матеріальної допомоги визначається з урахуванням розміру місячного грошового забезпечення, яке отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами, що ними обіймалися.

4. Випускникам військових навчальних закладів із числа осіб, які до зарахування до військового навчального закладу не мали військових звань, і військовослужбовців строкової військової служби в році закінчення військових навчальних закладів матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається у військових частинах, до яких вони направлені для подальшого проходження служби, після вступу до виконання обов`язків за посадами, на які вони призначені.

5. Військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом, матеріальна допомога перший раз надається в календарному році, у якому вони приступили до виконання обов`язків за посадами, на які призначені.

6. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям, накази про звільнення яких підписано минулого року, але не виключеним зі списків військової частини, у поточному році не надається.

7. Військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Національної гвардії України, матеріальна допомога в році їх прибуття виплачується тільки у разі підтвердження факту невиплати її за попереднім місцем служби.

8. У разі переміщення військовослужбовців по службі до інших військових частин у грошовому атестаті зазначається, в якому розмірі та за який період військовослужбовцю виплачено матеріальну допомогу.

Якщо матеріальна допомога не надавалася, в грошовому атестаті робиться запис "Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за ____ рік не виплачувалася".

9. У разі смерті військовослужбовця сума матеріальної допомоги (якщо матеріальна допомога не надавалась військовослужбовцю в рік його смерті) може виплачуватись сім`ї померлого, а у разі її відсутності - його батькам та утриманцям на підставі наказу командира військової частини.

10. Матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №1185 від 19.12.2023 року "Про створення внутрішньо-перевірочних комісій в військовій частині НОМЕР_2 " з метою об`єктивної та якісної оцінки підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у військовій частині НОМЕР_2 створено відповідну комісію та затверджено Положення про комісію.

Це Положення визначає завдання, обов`язки та права, порядок роботи, повноваження комісії, яка утворюється з метою розгляду рапортів військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та заяв працівників щодо надання матеріальної допомоги, у тому числі на оздоровлення.

Відповідно до розділів ІІІ, ІV цього Положення комісія відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює розгляд рапортів військовослужбовців щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та заяв працівників щодо надання матеріальної допомоги, у тому числі на оздоровлення;

- визначає розмір матеріальної допомоги на підставі інформації, наданої фінансовим відділенням про затверджений фонд грошового забезпечення та можливість проведення виплати;

- оформлює протоколи про рішення комісії на виплату матеріальної допомоги.

Матеріальна допомога надається на підставі рапорту військовослужбовця або заяви працівника в кожному конкретному випадку.

Розгляд звернень щодо призначення матеріальної допомоги здійснювати в порядку черговості до дати їх написання.

Як виняток, позачергово можуть розглядатися звернення щодо виплати матеріальної допомоги за таких підстав:

- важкий стан здоров`я військовослужбовця (працівника) або членів його сім`ї поранення, контузія, інвалідність, необхідність проведення багато етапного хірургічного протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосування дорогих лікарських засобів та інші випадки тяжких захворювань, що підтверджується відповідними медичними документами;

- смерть рідних по крові, шлюбу;

- пошкодження житла військовослужбовця (працівника) та/або його дружини, батьків, унаслідок збройної агресії РФ, пожежі, або стихійного лиха;

- одруження військовослужбовця (працівника) або його дитини;

- народження дитини військовослужбовця (працівника).

Крім того, поза чергою можуть розглядатися звернення щодо виплати матеріальної допомоги таких осіб:

- членів сімей військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми;

- військовослужбовців, звільнених з полону (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно).

Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується командиром військової частини, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансового підрозділу для виплати матеріальної допомоги.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців НГУ. Цей вид грошового забезпечення, який передбачений пп.3 п.5 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", розділом XX Інструкції №200, не є обов`язковим, надається військовослужбовцям НГУ один раз на рік за їх зверненнями (рапортами). Право приймати рішення про надання цієї матеріальної допомоги військовослужбовцю та визначати її розмір надано відповідній комісії, створеній у військовій частині. Вона приймає рішення про виплату матеріальної допомоги, виходячи з обставин, викладених у рапорті військовослужбовця. Розмір допомоги не є фіксованим та визначається комісією в межах бюджетних асигнувань на виплату грошового забезпечення. Розмір допомоги не повинен перевищувати розмір місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із чинним законодавством на день звернення. Виплата допомоги здійснюється на підставі протокольного рішення комісії, затвердженого командиром військової частини.

Матеріали справи свідчать про те, що військова частина НОМЕР_2 у грудні 2020 року виплатила позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 1550 грн. Розмір цієї допомоги не перевищував місячного грошового забезпечення позивача у грудні 2020 року, яке склало 17 434, 31 грн.

Відповідач пояснив суду, що у 2020 році матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 було виплачено в однаковому розмірі, який був визначений комісією на підставі інформації, наданої фінансовим відділенням про затверджений фонд грошового забезпечення.

Позивач у позові стверджує, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2020 році слід було визначати з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди. При цьому послався на норму абзацу 3 пункту 7 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, якою передбачено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Суд зазначає, що встановлені Міністром оборони України правила виплати та визначення граничного розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту України, на які посилається позивач, не поширюються на військовослужбовців Національної гвардії України, що входить до системи МВС України, тому не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

У ході розгляду справи суд не встановив порушень при нарахуванні та виплаті позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік. Позивач не довів обґрунтованість своїх вимог про необхідність врахування при визначенні розміру цієї допомоги за 2020 рік щомісячної додаткової грошової винагороди, про яку він вказує у позові. До того ж будь-яку щомісячну додаткову грошову винагороду у складі грошового забезпечення упродовж 2020 року він не отримував.

Також суд установив, що позивач під час проходження військової служби у вересні 2024 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом від 13.09.2024 року про надання йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у зв`язку з хворобою матері та долучив до рапорту відповідні медичні документи.

Цей рапорт містить резолюцію командира військової частини НОМЕР_2 про його розгляд складом комісії.

Суд зауважує, що підстави, на які посилався ОСОБА_1 у рапорті від 13.09.2024 року (захворювання члена сім`ї), підпадають під обставини, передбачені розділом ІV Положення про комісію, через які звернення військовослужбовців щодо виплати матеріальної допомоги розглядаються поза чергою.

Комісія військової частини НОМЕР_2 до моменту звільнення позивача з військової служби та виключення його з 11.10.2024 року зі списків особового складу військової частини не скликала засідання і не розглянула рапорт позивача від 13.09.2024 року.

На черговому засіданні комісії, яке відбулося 23.10.2024 року (протокол №5 від 23.10.2024 року), рапорт ОСОБА_1 також не розглядався.

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік суд відхиляє, оскільки як свідчать надані відповідачем протоколи засідання комісії від 10.09.2024 року та від 23.10.2024 року, жодному військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 , який звернувся із рапортом про надання цієї допомоги, не було відмовлено у її виплаті з наведених підстав.

Тож суд прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах військова частина НОМЕР_2 допустила протиправну бездіяльність, оскільки у встановленому порядку не розглянула рапорт ОСОБА_1 від 13.09.2024 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік та не прийняла за ним жодного рішення.

Порушене право позивача у цій частині слід захистити, зобов`язавши відповідача розглянути рапорт на засіданні комісії та прийняти за ним рішення про виплату позивачу такої допомоги у розмірі, визначеному комісією на 2024 рік.

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки такі вимоги є безпідставними.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд керується статтею 122 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин 3, 5 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки КАС України не визначає строків звернення до суду з позовами щодо нарахування та виплати грошового забезпечення осіб, що перебувають на публічній (військовій) службі, тому слід застосовувати норми КЗпП України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 року у справі № 990/156/23 зробила правовий висновок про те, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу у застосуванні над частиною 5 статті 122 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 року у справі №400/4829/24 вказав, що у випадках звільнення військовослужбовця з військової служби та у разі невиплати йому частини грошового забезпечення, на отримання якого він мав право під час проходження служби, перебіг строку звернення починається саме з дати його звільнення з цієї служби.

Позивач звільнений з військової служби 11.10.2024 року, а з цим позовом звернувся до суду 13.11.2024 року, тобто з дотриманням тримісячного строку, передбаченого частиною 2 статті 233 КЗпП України. Тож підстави для залишення його позову без розгляду, на чому наполягає відповідач, відсутні.

Судові витрати сторони у справі не понесли.

Керуючись статтями 90, 139, 242 - 246, 250, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за період служби з січня 2016 року по лютий 2018 року із неправильним визначенням місяця підвищення доходу.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок індексації його грошового забезпечення за період служби з січня 2016 року по лютий 2018 року, застосувавши січень 2008 року як місяць підвищення доходу, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нерозгляду рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 13.09.2024 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України розглянути на засіданні комісії рапорт ОСОБА_1 від 13.09.2024 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік та прийняти за ним рішення, врахувавши висновки суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ