Справа № 953/11016/24
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/953/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

за участю

представника відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті Сороколіт І.В.,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00003046 від 21.11.2024 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а провадження по справі закрити. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2024 р. головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. прийнято оскаржувану постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 8500 грн. З постанови вбачається, що вона винесена на підставі встановленого в автоматичному режимі перевищення загальної маси т/з на 6,988 % (2.795 т) при дозволеній максимальній масі 40 т. Правопорушення в автоматичному режимі було зафіксовано за допомогою технічних засобів WIM 60, WAGA-WIM 35, зав. № 9. Фактична зафіксована маса т/з - 47550 кг, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри т/з складають 42795 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з позиач є власником автомобіля RenaultТ 480 д.н.з. НОМЕР_1 . Спеціаліст Укртрансбезпеки повинен був ідентифікувати т/з, як двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним н/півпричепом (контейнеровозом) та визначити можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 42 т, а не 40 т. Проте, в оскаржуваній постанові відсутні дані щодо марки, моделі, державного номерного знаку транспортного засобу в порушення вимог інструкції № 512. З постанови не можливо встановити який тип транспортного засобу враховується, оскільки цю інформацію умисно приховано. Не вірно проведено розрахунок перевищення фактичної маси, відповідачем неправомірно застосовано вагову норму вантажівки 40 тонн, повинно було бути застосовано норму 42 тонни. Загальна вага вантажівки становила 42,795 тонни, що складає 101,9% тобто відсутні жодні перевищення 5% межі при якій передбачено застосування штрафу. Згідно п.п. б п.22.5 ПДР України рух комбінованих т/з та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 т; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів - 42 т. Постанова містить інформацію, що кількість вісей - 05. Розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 т, яка є дозволеною відповідно до п.п.б п.22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, а не із 40 т, як це здійснено відповідачем. Вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри т/з не перевищили нормативні вагові параметри т/з та допустимі габаритно-вагові параметри т/з для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Тому змушений звернутись до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, до суду подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Сороколіт І.В. в судовому засіданні задоволенню позовних вимог заперечувала з обставин викладених у відзиві. Зазначила, що постанова, яку оскаржує позивач у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП. Дії відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам ст.19 Конституції України. Позивач є власником т/з, та, як наслідок, належним суб`єктом для притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення представника відповідача Сороколіт І.В., дослідивши спірні правовідносини, дослідивши матеріали справи та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини та прийшов до наступних висновків.

судом встановлено, що 21.11.2024 р. головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. прийнято постанову АВ №00003046 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 8500 грн .

Згідно постанови 20.11.2024 р. о 14.40 год. за адресою М-30, км 996+491 Дніпропетровська обл., відповідальна особа допустила рух т/з Renault Т 480 д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням вагових параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення загальної маси т/з на 6,988 % (2,795 т), фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 штук, спарені колеса 2 вісь, відстань між вісями 1 2 3800 мм, 2 3 5710 мм, 3 4 1310 мм, 4 5 1300 мм, навантаження на вісь 1 8250 кг, 2 13800 кг, 3 8450 кг, 4 8700 кг, 5 8350 кг, загальна маса 47550 кг, при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 60, WAGA-WIM 35, зав. № 9, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: 1625 до 12-11-2024 р., 04/4446 до 22-11-2024.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки RenaultТ 480 д.н.з. НОМЕР_1 , тип вантажний спеціалізований сідловий тягач, є ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу марки «FRUEHAUF FST4FC», д.н.з. НОМЕР_2 , тип спеціалізований напівпричіп Н/ПР, переобладнаний доопрацьований (встан.поперечин із замковими пристроями)для перевезення контейнерів, є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Стаття 286 КАС України, встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п.22.5 ПДР.

Положеннями п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Рух т/з та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух т/з та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Суд зазначає, що диспозиція п.22.5 ПДР України передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси т/з для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Отже, визначальними ознаками комбінованого т/з для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 м.

Згідно з ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими т/з автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Ст.69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст..78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що за змістом диспозиції норми ч.2 ст.132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу т/з з інформацією про фактичну масу т/з в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) т/з та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (Примітка дост.132-1 КУпАП).

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

- фактичної маси (пп. «б»):

Вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тон; трьохвісний автомобіль - 25 тон (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль - 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тон.

Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.

Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тон.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

В спірному випадку, судом встановлено та не спростовано відповідачем, у постанові серії АВ № 00003046 від 21.11.2024 року міститься посилання в Інтернеті на вебсайт із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме: фронтальне і заднє фото транспортного засобу, і з якого вбачається, що він є двовісним тягачем, який рухається разом з напівпричепом (контейнеровозом). Будь-яких відомостей щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу, параметрів цього напівпричепу (контейнеровозу) та врахування цих параметрів вищевказана постанова не містить.

Судом встановлено, що 20.11.2024 року вантажний спеціалізований сідловий тягач марки Renault Т 480 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу у спеціалізованому напівпричепі контейнеровозі марки «FRUEHAUF FST4FC», д.н.з. НОМЕР_2 .

За таких обставин суд дійшов висновку, що дозволена фактична маса для такого транспортного засобу становить 42 тони, а не 40 тон, як вважає відповідач.

При цьому відповідачем не заперечується, що перевезення вантажу здійснювалося транспортним засобом - спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом. Позиція відповідача полягає в тому, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер; фотографія транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення не містить жодних ознак перевезення на напівпричепі контейнера, оскільки вбачається відсутність жодного видимого маркування контейнеру (розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера).

Посилаючись, зокрема, на Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, відповідач зазначає, якщо в реєстраційних документах транспортний засіб вказано як «контейнеровоз», тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, той і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню.

Так, у постанові зазначено, що ОСОБА_1 як відповідальна особа, допустивла рух т/з Renault Т 480 д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням вагових параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення загальної маси т/з на 6,988 % (2,795 т), при дозволеній загальній масі 40 т.

Відповідач зазначає, що перевезення вантажу здійснювалось двовісним автомобілем з трьохвісним напівпричепом, який є контейнеровозом, а отже загальна маса ТЗ не повинна була перевищувати 40 т.

Натомість, позивач вказує, що перевезення вантажу здійснювалося за допомогою т/з Renault Т 480 д.н.з. НОМЕР_1 , який є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом, призначений для перевезення контейнерів одного типу 1А,1С, що свідчить про поширення на його ТЗ інших габаритно-вагових норм, передбачених п. 22.5 ПДР України.

Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року за №363, визначено, що: вантажний контейнер це одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше); сідельний тягач це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

У приписах п. 17.6 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні №363 вказано, що для перевезення контейнерів, перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо). Тобто, контейнеровоз це тип напівпричепа, що здійснює перевезення одного або більше контейнерів.

Суд вважає також за необхідне зауважити, що на законодавчому рівні відсутня вимога визнання транспортного засобу контейнеровозом лише в разі перевезення ним контейнеру. Зазначене може бути пов`язане з тим, що такий транспортний засіб як контейнеровоз має конструктивні особливості, що надають йому перевагу порівняно з іншими вантажними транспортними засобами в частині тиску на дорожнє покриття, що й знайшло своє відображення у вигляді законодавчого дозволу рухатись з підвищеною межею вагових параметрів. Тому наведені пояснення відповідача визнаються судом помилковими.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер - транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що:

а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів;

б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання;

в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження;

г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший;

ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати;

д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.

Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

Тобто, контейнер є транспортним обладнанням призначеним для перевезення вантажу. При цьому, контейнером визнається клітка, знімна цистерна або подібний засіб.

Виходячи з визначеного поняття «контейнер», суд вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано факт проїзду означеного вище транспортного засобу з напівпричепом-контейнеровозом, оскільки з даних фотофіксації правопорушення чітко вбачається транспортний засіб, який є двовісним тягачем і який рухається разом з напівпричепом (контейнеровозом).

Відповідач, посилаючись на не доведення позивачем використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням, не наводить будь-яких обґрунтованих аргументів та належних доказів щодо типу та виду транспортного обладнання, яке встановлено на напівпричепі. Висновок, що спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер, зроблений відповідачем виключно з огляду на відсутність жодного видимого маркування контейнеру (розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера). Втім, таке мотивування не відповідає наведеним вище нормам, оскільки наявність відповідного маркування не є єдиною та виключною ознакою такого транспортного обладнання як контейнер.

Крім того, з приводу позиції відповідача слід зазначити, що в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення (ч.2 ст.77 КАС України).

Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію т/з зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

Отже, вказаний т/з відноситься до комбінованого т/з та, відповідно до п.22.5 ПДР України, є автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 42 т.

В свою чергу, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що класифікації комбінованого т/з, рух якого зафіксовано, як двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, та який не здійснює перевезення одного чи більше контейнера чи змінного кузову.

Стороною відповідача не підтверджено достовірність зроблених вимірювань стосовно вантажу, який перевозився вказаним автотранспортним засобом, оскільки не можливо встановити на підставі чого відповідач, не визначивши тип, модель, марку напівпричепу, для розрахунку відсотку перевищення маси застосував передбачені п. 22.5 Правил дорожнього руху України параметри для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом.

Отже, оскільки у спірному випадку при визначенні максимально допустимих параметрів навантаження відповідачем до уваги прийнято максимальну дозволену фактичну масу 40 тон, то зроблені розрахунки перевищення нормативних параметрів, є необґрунтованими, що свідчить про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах фотознімки із фотофіксацією т/з не є належним доказом, що напівпричеп не є контейнеровозом. Також вказані знімки не підтверджують доводи відповідача про відсутність маркування та опломбування на контейнеровозі, згідно Правил № 363, оскільки вказані обставини могли бути встановлені Укртрансбезпекою лише при особистому огляді спірного т/з. Проте доказів вчинення таких дій відповідачем не надано.

При цьому, суд зауважує, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абз. 4 розділу І «Терміни та поняття» Правил №363 та для цілей застосування положень п.22.5 ПДР. Крім того вказані не є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП .

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 р. у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач під час розгляду справи не обґрунтував належними та допустимими доказами факту перевищення позивачем нормативів, встановлених пп. «б» п.22.5 ПДР у розрізі належної класифікації комбінованого т/з, рух якого зафіксовано, як двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, та який не здійснює переведення одного чи більше контейнера чи змінного кузова.

Доводи відповідача щодо невідповідності загальної максимальної довжини ТЗ ОСОБА_1 з метою застосування вагових норм, передбачених для двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який є контейнеровозом не впливають на помилковість визначення Укртрансбезпекою виду напівпричепа для розрахунку перевищення фактичної маси.

Тому, встановлене у постанові від 21.11.2024 р. серії АВ № 00003046 перевищення загальної маси т/з на 6,988 % (2,795 т), при дозволеній загальній масі 40 т, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 42795 кг, є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 т, які є дозволеними п.п.б п.22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м, а не із 40 тон, як це здійснено відповідачем.

Фактично зафіксований параметр ваги у постанові серії АВ № 00003046 від 21.11.2024 р. становить 42795 кг.

Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10% щодо визначення загальної маси т/з, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування».

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси т/з отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси т/з здійснюється за формулою: Мфакт-Ммакс10%*Мфактх І00%Ммакс, де Мфакт - фактична маса т/з, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс - максимально допустима п. 22.5. Правил загальна маса т/з. Тобто, фактично зафіксована загальна маса т/з автоматичним комплексом габаритно-вагового контролю склала 42795 кг.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (42795/42000 х100 = 101,9%.)

Таким чином, судом встановлено, що перевищення загальної маси з урахуванням похибки вагових параметрів т/з є меншим встановленого ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 5%-10%, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри т/з не перевищили нормативні вагові параметри т/з та допустимі габаритно-вагові параметри т/з для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.132-1 КУпАП, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Інші доводи сторін на висновки суду не впливають.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 9, 72-82, 241-244, 250, 286 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00003046 від 21.11.2024 р. винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП,

Справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП за постановою серії АВ №00003046 від 21.11.2024 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (місцезнаходження: м. Київ, вул. Антонова, 51, код. ).

Представник відповідача Сороколіт Ірина Володимирівна (місцезнаходження м. Київ, вул. Фізкультури, 9)

Суддя Т.В.Юрлагіна