Справа № 480/8697/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 480/8697/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 24.04.24 по справі № 480/8697/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі- відповідач 1, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі- відповідач 2, ГУ ПФУ в Сумській області, апелянт), в якій просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Полтавській області №84 від 01.08.2023;

-зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати їй до стажу державної служби періоди роботи у податкових органах за період з 18.07.1990 по 27.07.2023 (дата звернення до ГУ ПФУ в Сумській області) та провести нарахування і виплату пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, з урахуванням довідки ГУ ДПС у Сумській області про стаж роботи в податкових органах від 27.07.2023 № 58/18-28-11-09, довідки ГУ ДПС у Сумській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 27.07.2023 № 149/Б/18-28-10-02-06, довідки ГУ ДПС у Сумській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 150/Б/18-28-10-02-06 від 27.07.2023, довідки ГУ ДПС у Сумській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 148/Б/18-28-10-02-06 від 27.07.2023, починаючи з 27.07.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 84 від 01.08.2023.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 18.07.1990 до 01.05.2016, з урахуванням зарахованого стажу державної служби.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву від 27.07.2023 ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про Державну службу» та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ГУ ПФУ в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань 1073,60 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі- Закон №889-VIII) з 01.05.2016 (день набрання чинності Законом №889- VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з пунктами 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII збережено право державних службовців на призначення пенсії на умовах статті 37 Закону України «Про Державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі- Закон №3723-ХІІ).

Зазначив про відсутність підстав для здійснення перерахунку та виплати позивачці пенсії відповідно до Закону № 889-VIII, оскільки лише за умови одночасного дотримання всіх вимог, передбачених пунктами 10 і 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби, у особи виникає право на призначення пенсії згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII.

Водночас, на думку апелянта, станом на 01.05.2016 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, склав 2 роки 03 місяці 08 днів.

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічені у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Зазначив, що основним критерієм , який визначає підстави для зарахування періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державної служби та прийняття присяги державного службовця.

Умови призначення пенсій державним службовцям визначено Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» ( далі-Порядок №622).

Відсутність необхідного стажу державної служби не дає підстав для переведення позивачки на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, тому підстави для його скасування відсутні; просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду- без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та відповідно до ст.308 КАС України в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV ( далі- Закон №1058-ІV).

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Сумській області № 58/18-28-11-09 від 27 липня 2023 року стаж державної служби ОСОБА_1 за період роботи в податкових органах станом на 27.07.2023 становив 33 роки 0 місяців 09 днів.

27.07.2023 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Заява позивачки була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області з урахуванням принципу екстериторіальності, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 .

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 01.08.2023 № 84 ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 у зв`язку з відсутністю правових підстав.

В обґрунтування цього рішення зазначено, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців», яке 06.08.2016 втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №465 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких актів кабінету Міністрів України» , було віднесено до 4-7 категорій посад державних службовців відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях.

Відтак, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання- не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Періоди роботи працівників місцевих державних податкових адміністрацій на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Позивачці було відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, оскільки стаж її роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на 01.05.2016 складає 02 роки 03 місяці 08 днів.

Не погодившись із відмовою ГУ ПФУ в Полтавській області у переведенні її з пенсії за віком за Законом №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №889, позивачка звернулась із адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 01.08.2023 про відмову позивачці у переведенні на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ, зобов`язання відповідача 1 зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди її роботи з 18.07.1990 до 01.05.2016 та повторно розглянути її заяву про переведення на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу», оскільки для цього наявні всі передбачені законом підстави.

Період роботи позивачки з 18.07.1990 до 01.05.2016 неправомірно не зараховано відповідачем до стажу державної служби, незважаючи на прийняття нею присяги державного службовця 02.08.1994, оскільки позивачка з 18.07.1990 до 01.05.2016 проходила державну службу у податкових органах, як особа зі спеціальним статусом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме : щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

За змістом оскаржуваного рішення пенсійного органу вбачається, що підставою для відмови позивачці у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 889-VIII слугував висновок про недостатність стажу державної служби у зв`язку з незарахуванням стажу роботи в органах державної податкової служби України.

За частиною 18 статті 37 Закону № 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі-Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі- Порядок № 283) (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачкою служби в органах податкової служби) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з приписами пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком .

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-ХІІ (далі- Закон №509-ХІІ), чинного до 19.11.2012, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Статтею 342 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час розглядуваних правовідносин) визначено, що посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

При прийнятті на роботу посадовій особі може бути встановлено випробувальний термін відповідно до Закону України «Про державну службу».

На роботу до контролюючих органів не можуть бути прийняті особи, стосовно яких встановлено обмеження законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції».

Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Із наявної у матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення якої 02 серпня 1982 року , вкладишу до трудової книжки та довідки Головного управління ДПС у Сумській області від 27.07.2023 №58,18-28-11-09 вбачається, що позивачка у спірний період з 18.07.1990 по 01.05.2016 безперервно працювала на різних посадах в органах державної податкової служби, а саме: з 18.07.1990 по 21.03.1991 -секретар - машиніст ДПІ Ковпаківського району м. Суми; з 22.03.1991 по 31.03.1992- економіст першої категорії у відділі обліку та звітності ДПІ Ковпаківського району м. Суми; з 01.04.1992 по 31.05.1992- економіст другої категорії відділу обліку та звітності ДПІ Ковпаківського району м. Суми; з 01.06.1992 по 04.08.1992 - економістом другої категорії відділу обліку та звітності ДПІ м. Суми; з 05.08.1992 по 31.10.1992 - економіст першої категорії відділу обліку та звітності ДПІ м. Суми; 01.11.1992 присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби ІІІ рангу»; з 01.11.1992 по 21.04.1994 - старший державний податковий інспектор відділу обліку та звітності ДПІ м. Суми та присвоєно персональне звання « інспектор податкової служби ІІІ рангу»; з 22.04.1994 по 31.08.1994- старший державний податковий інспектор відділу непрямих податків управління податків та зборів ДПІ м. Суми; 02.08.1994 прийнято присягу державного службовця; з 01.09.1994 по 01.12.1996 - старший державний податковий інспектор відділу податків та зборів з юридичних осіб управління податків та зборів ДПІ м. Суми; 01.11.1995 присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби ІІ рангу»; з 02.12.1996 по 20.11.1997- старший державний податковий інспектор відділу оподаткування громадських організацій управління оподаткування юридичних осіб ДПА у м. Суми у зв`язку з ліквідацією ДПІ по м. Суми; з 21.11.1997 по 03.05.1998 - головний державний податковий ревізор - інспектор управління оподаткування юридичних осіб відділу оподаткування громадських організацій ДПА у м. Суми; 05.02.1998 Сумська ДПА перейменована в ДПІ в м. Суми; з 04.05.1998 по 31.01.2001 - головний державний податковий інспектор відділу прямих і непрямих податків державних підприємств та акціонерних товариств управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб ДПІ в м.Суми; 26.11.1999 присвоєно чергове спеціальне звання «інспектор податкової служби І рангу»; з 01.02.2001 по 20.02.2002 - головний державний податковий ревізор - інспектор відділу прямих і непрямих податків державних підприємств та акціонерних товариств управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб ДПІ в м. Суми; з 21.02.2002 по 13.06.2002 - начальник відділу справляння прямих і непрямих податків з юридичних осіб управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб ДПІ в м. Суми; з 14.06.2002 по 18.08.2003 - начальник відділу справляння прямих і непрямих податків з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Суми; з 19.08.2003 по 14.07.2005 - начальник відділу прямих і непрямих податків управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Суми; 26.11.2003 присвоєно чергове спеціальне звання «радник податкової служби ІІІ рангу»; з 15.07.2005 по 31.08.2005 - заступник начальника управління - начальник відділу прямих і непрямих податків управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Суми; з 01.09.2005 по 09.11.2005 - заступник начальника відділу податку на прибуток та інших податків і зборів ДПІ в м. Суми; з 10.11.2005 по 30.11.2006 - завідувач сектору адміністрування податку на прибуток відділу оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Суми; з 01.12.2006 по 13.11.2008 - головний державний податковий ревізор - інспектор відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Суми; з 14.11.2008 по 27.04.2010 - заступник начальника управління - начальник відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Суми ; 14.11.2008- присвоєно чергове спеціальне звання «радник податкової служби ІІ рангу»; з 28.04.2010 по 27.03.2012- начальник відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Суми; з 28.03.2012 по 23.07.2013 - начальник відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Сумах; з 24.07.2013 по 09.02.2015 - начальник відділу податку на прибуток управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій ДПІ у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області ; 24.07.2013- присвоєно 11 ранг державного службовця; 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання « радник податкової та митної справи ІІ рангу»; з 10.02.2015 по 03.02.2016 - начальник відділу податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області; з 04.02.2016 по 03.04.2017- начальник відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

01.11.1992, 01.11.1995, 26.11.1999, 26.11.2003, 14.11.2008 та 01.01.2014 позивачці присвоювались спеціальні звання державної податкової служби. 02.08.1994 позивачкою прийнято присягу державного службовця. 24.07.2013 присвоєно 11 ранг державного службовця.

Постановою КМУ № 306 від 20.04.2016 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (надалі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку - податкових органів, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди служби позивачки на посадах в органах державної податкової служби підлягають зарахуванню до стажу державної служби, в тому числі для призначення пенсії за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.

Станом на 01 травня 2016 року позивачка проходила службу на посаді начальника відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

Враховуючи наведене, стаж позивачки на державній службі станом на 01 травня 2016 року складає понад 20 років.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачки, слід зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди її роботи в органах державної податкової служби України з 18.07.1990 до 01.05.2016, а також зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги зазначені вище висновки не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі № 480/8697/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк