Справа № 160/15731/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/15731/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КР-ОІЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КР-ОІЛ» звернулось до суду із адміністративним позовом з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому просить: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення від 26.03.2024 № , яким нараховано ТОВ «КР-ОІЛ» пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 197 374,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24.02.2022 на всій території України запроваджено воєнний стан; згідно листа Торгово-промисловою палатою України, на її офіційному веб-сайті (https://ucci.org.ua/) оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили); під час дії форс-мажорних обставин пеня за порушення розрахунків у сфері ЗЕД не застосовується, у діях позивача відсутня вина, як підстава для прийняття до відповідальності. Під час дії воєнного стану для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи до 01.08.2023. Позивач звертався до суду з позовом на свого контрагента за зовнішньоекономічним договором, що є підставою для зупинення нарахування пені. Крім того, чинним законодавством України встановлено одразу два строки розрахунків у сфері ЗЕД, а саме: 365 днів та 180 днів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини у справі, оскільки положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до пп.191.1.4 п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, п.п 69.2 п.69 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, у зв`язку знадходженням на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкової інформації від Національного банку України від 20.09.2023 №25-0008/218/ДСК, від 24.11.2023 №25-0008/87068/БТ щодо фактів порушень норм валютного законодавства України, на підставі наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 15.02.2024 №574-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «КР- ОІЛ» () з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 17.02.2023 №GWK17022023WAL, від 03.04.2023 №HK20230403K за період з 17.02.2023 по 16.02.2024.

Направлення від 16.02.2024 №1080 разом із копією наказу від 15.02.2024 №574-п вручено під розписку 19.02.2024 керівнику ТОВ«КР-ОІЛ» ОСОБА_1 .

В журнал реєстрації перевірок ТОВ «КР-ОІЛ» зроблено запис №1.

Згідно з Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7, на виконання статей 12 і 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшла податкова інформація від Національного банку України від 20.09.2023 №25-0008/218/ДСК, від 24.11.2023 №25-0008/87068/БТ щодо виявлених фактів порушень валютного законодавства ТОВ «КР-ОІЛ» ().

За наслідками такої перевірки відповідачем складено Акт від 01.03.2024 № 508/04-36-07-14-04/42431756, у якому вказані наступні висновки: позивачем порушено ч.3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» постанови НБ України від 07.07.2022 № 142 «Про внесення змін до постанови Правління НБ України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 17.02.2023 № GWK17022023WAL, від 03.04.2023 № НК20230403К, за що нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД. На підставі ч.5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Висновки акту перевірки обґрунтовані наступним:

по контракту від 17.02.2023 № GWK17022023WAL: позивач здійснив попередню оплату у розмірі 31110 доларів США на підставі наступних платіжних документів № 2 від 02.03.2023; граничний термін надходження товару - 28.08.2023; та № 4 від 24.05.2023 на суму 72 590 доларів США; граничний термін надходження товару - 19.11.2023; товар надійшов 21.09.2023, що підтверджується митною декларацією від 21.09.2023 № ІМ/40 № UA69U6; по контракту від 03.04.2023 № НК20230403К: позивач здійснив попередню оплату у розмірі 27718,50 доларів США на підставі наступних платіжних документів № 3 від 26.04.2023; граничний термін надходження товару 22.10.2023; та № 8 від 09.08.2023 на суму 64 676,50 доларів США; граничний термін надходження товару 04.02.2024; товар надійшов 29.11.2023, що підтверджується митною декларацією від 29.11.2023 року № ІМ/40 № UA19U6.

По контракту від 17.02.2023 № GWK17022023WAL пеня нарахована за період з 29.08.2023 по 21.09.2023, загалом 24 дні, у розмірі 81 910,74 грн.

По контракту від 03.04.2023 № НК20230403К пеня нарахована за період з 23.10.2023 по 29.11.2023, загалом 38 днів, у розмірі 115 463,39 грн.

Загалом пені нараховано на суму 197 374,13 грн.

До перевірки ТОВ «КР-ОІЛ» станом на момент закінчення перевірки не надано документального підтвердження невиконання умов зовнішньоекономічних контрактів від 17.02.2023 № GWK202230217WAL та від 03.04.2023 № НК20230403К через дію форс-мажорних обставин.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення рішення від 26.03.2024 № , яким нараховано ТОВ «КР-ОІЛ» пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 197 374,13 грн..

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 26.03.2024 № , позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно частини другої статті 5 Закону №2473-VIII усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за: 1) операціями зі здійснення іноземних інвестицій та повернення іноземному інвестору прибутків, доходів (у тому числі дивідендів) та інших коштів, одержаних на законних підставах у результаті здійснення іноземних інвестицій; 2) операціями банків з надання банківських та інших фінансових послуг на підставі банківської ліцензії; 3) операціями з надання фінансових послуг, визначених пунктами 1-5 частини другої та частиною третьою статті 9 цього Закону, що надаються небанківськими фінансовими установами та операторами поштового зв`язку, які мають ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій; 4) операціями з розміщення, виплати грошового доходу та погашення облігацій, казначейських зобов`язань України, номінованих в іноземній валюті, якщо це передбачено проспектом цінних паперів (умовами їх розміщення); 5) операціями з купівлі-продажу державних цінних паперів, номінованих в іноземній валюті, якщо ініціатором або отримувачем за такою валютною операцією є банк; 6) іншими операціями, визначеними Митним кодексом України та (або) нормативно-правовими актами Національного банку України.

Розрахунки за операціями, визначеними цією частиною, можуть проводитися в іноземній валюті, у гривні, а також у банківських металах.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (частина друга статті 13 Закону №2473-VIII).

Вказана норма імперативно встановлює, що розрахунки за операціями резидентів з експорту товарів проводяться шляхом зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у визначені строки.

Інших форм розрахунків за експортними операціями норми Закону №2473-VIII не передбачають.

Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5, встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів (пункт 21).

Відповідно до пункту 14-2 Постанови Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24 лютого 2022 року №18 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів і застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Відповідно до пункту 14-3 Постанови НБУ №18, граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 14-2 цієї постанови:

1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій;

2) застосовуються з урахуванням установлених НБУ за поданням Кабінету Міністрів України відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону №2473 винятків та (або) особливостей для окремих товарів та (або) галузей економіки.

Пунктом 14-4 Постанови №18 (в редакції станом на 04.04.2022) визначено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.

Вказана норма також свідчить про те, що за операціями резидента з експорту товарів на рахунок такого резидента в банку в Україні мають надійти саме грошові кошти.

Також відповідно до частин 2, 3 ст. 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Відповідно до частини п`ятої Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Матеріалами справи встановлено, що за наслідками такої перевірки відповідачем складено Акт від 01.03.2024 № 508/04-36-07-14-04/42431756, у якому вказані наступні висновки: позивачем порушено ч.3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» останови НБ України від 07.07.2022 № 142 «Про внесення змін до постанови Правління НБ України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 17.02.2023 № GWK17022023WAL, від 03.04.2023 № НК20230403К, за що нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД. На підставі ч.5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Висновки акту перевірки обґрунтовані наступним:

по контракту від 17.02.2023 № GWK17022023WAL: позивач здійснив попередню оплату у розмірі 31110 доларів США на підставі наступних платіжних документів № 2 від 02.03.2023; граничний термін надходження товару - 28.08.2023; та № 4 від 24.05.2023 на суму 72 590 доларів США; граничний термін надходження товару - 19.11.2023; товар надійшов 21.09.2023, що підтверджується митною декларацією від 21.09.2023 № ІМ/40 № UA69U6; по контракту від 03.04.2023 № НК20230403К: позивач здійснив попередню оплату у розмірі 27718,50 доларів США на підставі наступних платіжних документів № 3 від 26.04.2023; граничний термін надходження товару 22.10.2023; та № 8 від 09.08.2023 на суму 64 676,50 доларів США; граничний термін надходження товару 04.02.2024; товар надійшов 29.11.2023, що підтверджується митною декларацією від 29.11.2023 року № ІМ/40 № UA19U6.

По контракту від 17.02.2023 № GWK17022023WAL пеня нарахована за період з 29.08.2023 по 21.09.2023, загалом 24 дні, у розмірі 81 910,74 грн.

По контракту від 03.04.2023 № НК20230403К пеня нарахована за період з 23.10.2023 по 29.11.2023, загалом 38 днів, у розмірі 115 463,39 грн.

Загалом пені нараховано на суму 197 374,13 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення рішення від 26.03.2024 № , яким нараховано ТОВ «КР-ОІЛ» пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 197 374,13 грн..

Відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону №2473 у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до ст. 13 Закону №2473, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкриті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї етапі, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

ТОВ «КР-ОІЛ» надано копію ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 (справа №904/4754/23) «Про відкриття провадження у справі»

Згідно вищенаведеної ухвали ТОВ «КР-ОІЛ» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить:

розірвати контракт від 17.02.2023 № GWK202230217WAL, що укладений між ТОВ

«КР-ОІЛ» та нерезидентом «Технологічна компанія ДЖИВЕЙКЕ» (КНР);

стягнути з Технологічної компанії ДЖИВЕЙКЕ» (КНР) грошові кошти у розмірі

103 700,0доларів США.

На виконання умов контракту від 17.02.2023 № GWK202230217WAL ТОВ «Технологічна компанія ДЖИВЕЙКЕ» (Китай) поставив TOB «КР-ОІЛ» машину для різання волоконного лазера LF 6020GA 8000Вт (верстат для обробки матеріалів шляхом видалення матеріалу за допомогою лазерного випромінювання, цивільного використання, новий, розібраний на складові частини для зручності транспортування) на суму 103 700,00 дол. США, що підтверджується декларацією ІМ/40 №UA69U6 від 21.09.2023.

ТОВ «КР-ОІЛ» надано копію Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2023 по Справі 904/4754/23 згідно якої встановлено: 09 жовтня 2023 року від ТОВ «КР-ОІЛ» до суду надійшло клопотання про розгляд заяви про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2023 у справі 904/4754/23 заяву ТОВ «КР-ОІЛ» про залишення позову без розгляду задоволено.

Враховуючи Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2023 у справі 904/4754/23 про залишення позову без розгляду, та відповідно до частини 7 статті 13 Закону № 2473, строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача в цій частині, оскільки строк нарахування пені поновився і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

Щодо покликань скаржника на існування форс-мажорних обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Разом з тим, колегія суддів зважає на висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача документу, який відповідно до вимог чинного законодавства та умов контракту

від 17.02.2023 № GWK17022023WAL, від 03.04.2023 № НК20230403К, засвідчує наявність форс-мажорних обставин, і, відповідно, спростовує доводи позивача щодо підстав звільнення його від відповідальності за порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за вказаною імпортною операцією.

Матеріали справи не містять жодних доказів в спростування вказаного висновку суду, а скаржником дана обставина не оскаржується.

Водночас, відповідно до положень статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина 1); форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2).

Позивачем до перевірки не надано відповідні довідки про підтвердження форс-мажорних обставин.

Слід зазначити, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Ненадання таких документів за нормами п.44.6 ст. 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності. Виключення в застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів є їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами. В даному випадку позивач не заперечує, що він не звертався до Івано-Франківської торгово-промислової палати щодо засвідчення форс-мажорних обставин, вважаючи, що таке засвідчення листом Торгово-промислової палати України ві 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, який адресований «всім, кого це стосується», є належним.

Таким чином, відсутність у позивача відповідних сертифікатів на час винесення спірного повідомлення-рішення має наслідком формування пені в порядку ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції».

Судом апеляційної інстанції також враховано, що підпунктом 4 пункту 3 розділу I Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7 (Інструкція) визначено, що днем виникнення порушення є перший день після закінчення встановленого Національним банком граничного строку розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів або строку, установленого відповідно до раніше виданих за цією операцією висновків.

Відповідно до пункту 2 розділу вказаної Інструкції вимоги цієї Інструкції поширюються на операції з експорту та імпорту товарів, на які Національним банком встановлені граничні строки розрахунків, з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки та мінімальних граничних сум операцій, на які поширюються встановлені Національним банком граничні строки розрахунків.

Пунктом 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що банк згідно з вимогами цієї Інструкції здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів резидента, які передбачають розрахунки в грошовій формі (уключаючи розрахунки резидента з нерезидентом на території України), що здійснюються через цей банк.

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 6 розділу ІІ Інструкції банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за:

1) операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією;

2) операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією;

3) імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом продукції [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] імпортна операція без увезення продукції на територію України не була завершена або в банку немає інформації про завершення імпортної операції без увезення продукції на територію України.

Банк перевіряє операції, не зазначені в підпунктах 1 - 3 пункту 6 розділу II цієї Інструкції, під час настання події (переказу резидентом коштів на користь нерезидента, надходження від нерезидента коштів на користь резидента, отримання реєстру МД за відповідною операцією) і надалі банк не здійснює за ними валютний нагляд щодо дотримання резидентом граничного строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів згідно з вимогами цієї Інструкції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції, банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати 2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.

Пунктом 16 розділу IV Інструкції також визначено, що банк здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту товарів за кожним фактом здійснення поставки товару, а за операцією з імпорту товарів - окремо за кожним фактом здійснення платежу, якщо договір передбачає поставку товару, здійснення платежу в кілька етапів.

Отже враховуючи наведені положення Закону України «Про валюту і валютні операції», Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7, постанови Правління НБУ №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (в редакціях на час спірних правовідносин), колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України, встановлено відповідальність у вигляді пені.

Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.

Пеня за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлена саме Законом №2473-VIII та не підпадає під правове регулювання пені, що передбачена нормами ПК України. Слід зазначити, що ця норма застосовується при порушенні податкового законодавства, контроль за дотримання якого покладено на ДПС, а у цьому випадку контроль здійснює НБУ та комерційні банки, податковому органу відведена каральна роль (застосування штрафу).

Так, преамбулою Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що цей Закон визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

Також частинами другою та третьою статті 3 вказаного Закону №2473-VIII встановлено, що питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Тобто Закон №2473-VIII є спеціальним Законом в сфері здійснення валютних операцій.

Аналогічне правозастосування наведених норм викладено Верховним Судом у постанові від 21 травня 2024 року у справі №140/10623/23.

Судом апеляційної інстанції також враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі №240/25642/22, згідно якого положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22).

Верховний Суд також неодноразово зазначав (постанови від 05.12.2023 у справі №917/1593/22, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05.10.2023 у справі №520/14773/21, від 19.08.2022 у справі №818/2429/18, від 17.06.2020 у справі №812/677/17, від 03.09.2019 у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами Торгово-промислової палати України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

При цьому наявність сертифіката (висновку, довідки), виданого Торгово-промисловою палатою, не є беззаперечним та єдиним доказом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас, необхідним є дослідження саме сукупності доводів і доказів, якими заінтересована особа обґрунтовує вплив форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на можливість виконання нею, зокрема, вимог валютного законодавства.

Наведені висновки суду касаційної інстанції в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення розглядуваного спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість застосування до спірних правовідносин положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, оскільки останні не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Таким чином, покликання скаржника на підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та на наявість форс-мажорних обставин як на підстави для задоволення позову є помилковими.

Зважаючи на те, що Закон №2473-VIII є спеціальним законом в сфері здійснення валютних операцій, вказані обставини справи підтверджують факт порушення позивачем приписів Закону України «Про валюту і валютні операції», то відповідач згідно з ч.2 ст.77 КАС України логічно з наданням розрахунку і обґрунтовано довів правильність обчислення пені без застосування дії мораторію за нормами ПК України та підтвердив правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КР-ОІЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров