Справа № 400/2639/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/2639/24

Суддя першої інстанції: Лісовська Н.В.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 02.05.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій щодо нездійснення переведення його на облік до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області; зобов`язання перевести його на облік до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області та здійснювати виплату пенсії за місцем реєстрації з моменту фактичного звернення, а саме з 15.08.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проживав та отримував пенсію на території Автономної Республіки Крим. В грудні 2021 року позивач виїхав до Миколаївської області та у серпні 2023 року звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії за місцем фактичного проживання, однак йому було відмовлено з підстав того, що продовження виплати пенсії можливо тільки на підставі документів пенсійної справи, в тому числі із документами про припинення виплати пенсії органами, що призначали та виплачували пенсію за попереднім місцем проживання.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 року у задоволенні позову відмовлено з підстав того, що умовою для поновлення пенсії є призначення такої пенсії. Оскільки позивачем не доведено, що йому було призначено пенсію в Україні, в тому числі не зазначено про період її виплати та припинення здійснення такої виплати, відсутні підстави для поновлення виплати пенсії.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції не встановлено обставин зміни позивачем місця свого проживання та обставин звернення позивача до органів пенсійного фонду із заявою про виплату пенсії. Апелянт вважає безпідставними посилання відповідача у відзиві на позов, що позивач не звертався до органу пенсійного фонду із заявою встановленого зразка, оскільки це не є підставою для відмови у призначенні пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проживав в Автономній Республіці Крим (м. Керч) та у грудні 2021 року виїхав до міста Южноукраїнська Вознесенського району Миколаївської області на постійне місце проживання, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання від 09.12.2021 року №3919. /а.с.9/

Статус внутрішньо переміщеної особи у позивача відсутній.

15.08.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області через Южноукраїнське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV з виплатою її за місцем фактичного проживання. /а.с.24/

Листом від 14.09.2023 року №17951-17377/С-02/8-1400/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області повідомило позивача, що продовжити виплату пенсії можливо на підставі документів пенсійної справи, у тому числі за документами про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Вирішення питання поновлення виплати пенсії особам, які переселилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя на територію, підконтрольну українській владі, стане можливим після прийняття нормативно-правового акту. /а.с.26-27/

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача по призначенню пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом № 1058-IV.

Згідно із п.1 ч.1 та ч.4 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений ст. 44 Закону № 1058-IV, відповідно до якої заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст. 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком № 22-1.

Відповідно до п.1.1. цього Порядку заява про призначення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (згідно бланків, доданих до Порядку), тощо подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За правилами пункту 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно із п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. (п. 4.3 Порядку № 22-1).

Згідно п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що особа, яка претендує на призначення пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком №22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача з 09.12.2021 року є м.Южноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область; до 09.12.2021 року позивач проживав у м. Керч в Автономній Республіці Крим.

При цьому, позивачу не призначалась пенсія органами пенсійного фонду України, у зв`язку з чим 15.08.2023 року останній звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою у довільній формі про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону №1058-IV.

За розглядом вказаної заяви, листом від 14.09.2023 року, управління повідомило позивача про можливість поновлення виплати пенсії за умови надання сформованої належним чином пенсійної справи, в тому числі, документів про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання та вирішення питання поновлення виплати пенсії особам, які переселилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя на територію, підконтрольну українській владі, стане можливим після прийняття нормативно-правового акту є необґрунтованими

Тобто, обґрунтування відмови управління у вказаному листі є помилковим та безпідставним, оскільки, за змістом заяви позивача, останній просив призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, а не поновити виплату пенсії, яка була призначена раніше, як внутрішньо переміщеній особі з АР Крим.

Посилання відповідача, що заява ОСОБА_1 від 15.08.2023 року не відповідала затвердженій додатком №1 до Порядку №22-1 формі, у зв`язку з чим не підлягала до розгляду, є необґрунтованими, оскільки відповідна обставина не позбавляла пенсійний орган обов`язку вирішити питання про призначення пенсії позивачу та, за наслідками розгляду заяви, прийняти одне з передбачених рішень, що свідчить про недотримання ГУ ПФУ в Миколаївській області встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.11.2023 року у справі №300/3457/20, від 23.09.2024 року у справі 620/2027/23.

Таким чином, відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті (призначення пенсії за віком за Законом №1058-IV), відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Стосовно обраного представником позивача способу захисту порушених прав ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на облік до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

Разом з тим, як зазначено вище, позивачу не призначалась пенсія органами Пенсійного фонду України, а як наслідок спірні дії не можуть бути виконаними Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

В свою чергу, управлінням пенсійного фонду, у межах спірних правовідносин, допущено протиправну бездіяльність, оскільки ним не здійснено належного розгляду заяви позивача від 15.08.2023 року щодо призначення пенсії за віком та, за наслідком розгляду заяви, не прийнято жодного рішення, що прямо передбачено п. 4.3 Порядку №22-1.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 15 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року.

При цьому, враховуючи, що пенсійним органом не досліджено питання про виконання позивачем умови призначення пенсії за віком, визначених ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

Згідно ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Умаровою Р.Т. укладено договір про надання правничої допомоги №114, відповідно до п.2.3.1 якого розмір гонорару адвокату визначається сторонами додатком до цього договору. Додатковою угодою №1 від 05.01.2024 року сторони погодили вартість гонорару у загальні суму 5000 грн., який сплачено клієнтом відповідно до платіжного доручення від 10.11.2023 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, враховуючи, співмірність суми витрат зі складністю справи, з огляду на зміст та обсяг робіт проведених адвокатом, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру таких витрат на оплату послуг адвоката до 3000 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні справи судом першої інстанції неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо прийняття рішення за розглядом заяви ОСОБА_1 від 15 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на правничу допомогу та судового збору у розмірі 4816 (чотири тисячі вісімсот шістнадцять)грн. 80коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв