Справа № 640/33684/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) питання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, боржник, заявник, ОСОБА_1 ) 19.11.2021 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва, з адміністративним позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) (надалі по тексту також відповідач, ), в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) від 08.11.2021 у ВП №62852458 про стягнення виконавчого збору;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) від 11.11.2021 у ВП №62852458 про накладення штрафу.
Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 14.12.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до частини 3 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №62852458 від 20.08.2020, з виконання судового наказу №756/712/20, виданого 17.06.2020 Оболонським районним судом м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Як зазначив ОСОБА_1 , під час здійснення розрахунку заборгованість зі сплати аліментів від 13.08.2021 за ВП №62852458 виконавець здійснював обчислення виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, внаслідок чого загальний розмір заборгованості станом на 01.08.2021 становив 39 259,07 гривень, що, за доводами позивача, є не вірним, оскільки останній офіційно працевлаштований, тобто такий розмір розраховано без урахування фактичного заробітку (доходу) за липень, серпень 2021 року.
Між тим, всупереч вимог пункту 3 частини 4 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі по тексту також Закон 1404-VIII) виконавець не повідомила ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості. Позивач 05.11.2021 через АТ КБ "Приватбанк" здійснив перерахунок грошових коштів у розмірі 33 289,82 гривень. Про вказаний факт позивач повідомив виконавчу службу через месенджер "Viber" шляхом скерування СМС-повідомлення. В подальшому, ОСОБА_1 08.11.2021 скерував на електронну адресу відповідача заяву, у якій письмово повідомив про факт погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та просив вжити заходів, що вживаються виконавцем у разі погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Однак, станом на 12.11.2021, у терміни встановлені Законом №1404-VIII, виконавцем не вжито жодних заходів, за наслідками погашення позивачем заборгованості зі сплати аліментів.
В подальшому, 08.11.2021 у ВП №62852458 державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 3 328,98 гривень. Як стверджує позивач, останній станом на 05.11.2021 здійснив перерахування грошових коштів у розмірі 33 289,80 гривень, в розмірі суми коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, згідно постанови про арешт коштів боржника від 28.10.2021. За доводами позивача, постановою від 08.11.2021 виконавчий збір стягується з ОСОБА_1 повторно. Позивач вважає протиправною постанову про накладення штрафу від 11.11.2021 у виконавчому провадженні №62852458, оскільки на момент її винесення, позивачем самостійно погашено заборгованість у повному обсязі. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. За правилами частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання повістки та ухвали суду від 12.03.2025 в Електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" (зворотній бік а.с.80, а.с.81) та поштовим зв`язком та вручено представнику виконавчої служби 17.03.2025 згідно рекомендованого повідомлення про вручення, причини неявки суду невідомі.
Позивача у судове засідання також не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом скерування ухвали суду від 12.03.2025 та повістки в Електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" (а.с.80, зворотній бік а.с.81).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 1 і 2 статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 КАС України). На підставі вказаного судом розглянуто справу без участі представників сторін.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду (частина 4 статті 287 КАС України).
Враховуючи неявку позивача і відповідача в судове засідання, у зв`язку із не наведенням сторонами у справі будь-яких обґрунтованих обставин, які звужують їх право на належний судовий розгляд адміністративної справи, беручи до уваги коментовані вище норми процесуального закону, суд вважає за необхідне продовжити розгляд даної справи за відсутності сторін з урахуванням наявності у матеріалах справи всіх необхідних доказів для її розгляду.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина 9 статті 205 КАС України).
За змістом частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно із довідкою секретаря судового засідання Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025, викликані учасники даної адміністративної справи в судове засідання не з`явилися, у зв`язку із чим, звукозапис технічними засобами не здійснювався.
Таким чином, наявні всі процесуальні підстави розглянути справу в письмовому провадженні без здійснення звукозапису технічними засобами. Потреби заслухати свідка чи експерта немає.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши і оцінивши в сукупності докази, наявні у матеріалах даної адміністративної справи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, судом встановлено такі обставини.
Оболонським районним судом міста Києва 03.02.2020 видано судовий наказ №756/712/20 (провадження №2-н/756/47/20), яким ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21).
ОСОБА_1 26.08.2021 звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) із заявами, у яких просив надати постанову про відкриття ВП №62852458 від 20.08.2020 та ознайомитись із матеріалами вказаного ВП (а.с.22-23).
Виконавча служба супровідним листом від 20.08.2020 скерувала позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2020, винесену при примусовому виконанні судового наказу №756/712/20 від 17.06.2020 (а.с.25-27).
ОСОБА_1 направив до відповідача заяву від 21.07.2021, у якій вказав про надання оригіналу відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 1 кварталу 2020 року по 01 квартал 2021 року від 30.06.2021 за №1782/Р/26-15-52-04-20, для врахування під час проведення виконавчих дій (а.с.30-31).
Державним виконавцем скеровано позивачу розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.08.2021, згідно якого загальний розмір заборгованості станом на 01.08.2021 становить 39 259,07 гривень (а.с.33).
В подальшому, згідно наданого відповідачем ОСОБА_1 розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07.09.2021, загальний розмір заборгованості станом на 01.09.2021 склав 39 061,92 гривень (а.с.35).
Боржник 23.09.2021 скерував до ДВС заяву, у якій ставив питання про обчислення у встановлений законом термін розмір заборгованості зі сплати аліментів за ВП №62852458 від 20.08.2021, з урахуванням фактичного заробітку (доходу) та попередньо наданих відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.37), до якої долучив довідку ТОВ "ВІДІ АВТОСІТІ КІЛЬЦЕВА" №ША 000000032 від 16.09.2021 про дохід за період з 04.05.2021 по 31.08.2021 (а.с.38).
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 08.11.2021, у якій просив виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників шляхом внесення до автоматизованої системи ВП інформації про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, зняти арешт з коштів боржника, та винести постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон України, про припинення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, про припинення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, про припинення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с.40-42). До означеної заяви ОСОБА_1 долучено копії квитанцій про погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі у розмірі 33 289,82 гривень (а.с.43-45).
В подальшому, боржник скерував на адресу ДВС заяву від 12.11.2021 за змістом та додатками аналогічну до заяви від 08.11.2021 (а.с.46-49).
Державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) винесено постанову від 08.11.2021 у ВП №62852458 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 328,98 гривень (а.с.51-52).
Також 11.11.2021 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у ВП №62852458, якою накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 6 657,96 гривень (а.с.53-54).
Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню постанови державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) від 08.11.2021 у ВП №62852458 про стягнення виконавчого збору та від 11.11.2021 у ВП №62852458 про накладення штрафу, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
За приписами частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі по тексту також Закон №1404-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
За частиною 1 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною 2 статті 74 Закону № 1404-VIII установлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
В свою чергу, особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 КАС України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Поряд з цим, згідно з частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту також - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами частини 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Тобто, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Приписами статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 (провадження №14-580цс19) з посиланням на частину 2 статті 74 Закону №1404-VІІІ зроблено загальний правовий висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Поняття штрафу, вжите у частині 2 статті 74 Закону №1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.
У той час як суми штрафів за невиконання судових рішень про стягнення аліментів, передбачені частиною 14 статті 71 Закону №1404-VIII, перераховуються на користь стягувача аліментів.
Вказане свідчить про те, що правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в частині 2 статті 63 Закону №1404-VIII, частині 2 статті 74 Закону №1404-VIII, та штрафу, передбаченого частиною 14 статті 71 Закону №1404-VIIІ відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено частиною 1 статті 74 Закону №1404-VIII.
Слід тлумачити частини 2 статті 74 Закону №1404-VIII таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.
Також Великою Палатою Верховного Суду виснувалось, що відповідно до частини 3 статті 195 Сімейного кодексу України (надалі по тексту також СК України) розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом й такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства.
Порядок стягнення аліментів, крім норм СК України, регулюється також положеннями статті 71 Закону №1404-VIII, якою передбачається, серед іншого, накладення на користь стягувача штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів у відповідних розмірах (частина чотирнадцята).
Оскільки предметом регулювання за указаними нормами є як визначення розміру заборгованості за аліментами, так і накладення штрафів за наявності заборгованості, порядок вирішення спору як щодо розміру заборгованості, так і про накладення штрафу з огляду на наявність заборгованості має відбуватися у межах однієї юрисдикції у порядку цивільного судочинства, що буде відповідати принципам верховенства права та ефективності провадження як механізму судового захисту.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини 2 статті 63 Закону №1404-VIII, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частини 2 статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 17.02.2022 у справі №320/7038/20 (адміністративне провадження № К/9901/2266/2).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, судом встановлено, що державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) винесено постанову від 08.11.2021 у ВП №62852458 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 328,98 гривень (а.с.51-52) та постанову про накладення штрафу від 11.11.2021 у ВП №62852458, якою накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 6 657,96 гривень (а.с.53-54).
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За змістом частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Згідно абзацу 2 частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Виконавчий збір у розумінні статті 27 Закону №1404-VIII щодо стягнення аліментів має особливий порядок нарахування, що відрізняється від загальних правил примусового виконання рішень.
Таким чином, оскільки визначення розміру виконавчого збору безпосередньо пов`язане з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, спори щодо його нарахування також підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Як слідує зі змісту постанови винесеної державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) про накладення штрафу від 11.11.2021 у ВП №62852458, штраф накладено на боржника у розмірі 6657,96 гривень.
За змістом абзацу 1 частини 14 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно відомостей, що містяться у постанові про накладення штрафу від 11.11.2021 у ВП №62852458, з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у боржника ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 27.10.2021 за період з 16.01.2020 по 01.09.2021 в сумі 33 289,82 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Таким чином розмір штрафу 6657,96 гривень розраховано виконавцем відповідно до абзацу 1 частини 14 Закону №1404-VIII та такий становить 20 відсотків від заборгованості зі сплати аліментів в сумі 33 289,82 гривень.
Як вже зазначалось вище по тексту судового рішення, оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.
Вказаний правовий висновок слід застосовувати до спірних правовідносин, оскільки предметом у цій адміністративній справі є постанови Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) постанову від 08.11.2021 у ВП №62852458 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 328,98 гривень (а.с.51-52) та постанову про накладення штрафу від 11.11.2021 у ВП №62852458, якою накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 6 657,96 гривень (а.с.53-54), які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо накладення на нього штрафу та стягнення виконавчого збору щодо стягнення аліментів на утримання дитини, тому така позовна заява має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
З огляду на викладене, оскільки предметом спору є як визначення розміру заборгованості за аліментами, так і накладення штрафу за наявності заборгованості, порядок вирішення спору як щодо розміру заборгованості, так і про накладення штрафу, і, як наслідок визначення розміру виконавчого збору, з огляду на наявність заборгованості має відбуватися у межах однієї юрисдикції - у порядку цивільного судочинства, що буде відповідати принципам верховенства права та ефективності провадження як механізму судового захисту.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин і їх суб`єктний склад, суд приходить до висновку про непоширення на цей спір предметної юрисдикції адміністративних судів і необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (частина 2 статті 238 КАС України).
Суд зазначає, що окрім сплаченого позивачем судового збору, сторонами не подано суду жодних доказів про понесені будь-які інші судові витрати.
Відтак, з урахуванням частини 2 статті 238 КАС України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню з державного бюджету сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 816,00 гривень.
Враховуючи наведене, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 238 та статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до місцевого загального суду за правилами статей 27 і 28 Цивільного процесуального кодексу України.
Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" за №2825-IX від 13.12.2022 є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Чуприна О.В.