Справа № 300/3683/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3683/24 пров. № А/857/22600/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.08.2024р. в адміністративній справі за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм ІФ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (суддя суду І інстанції: Кафарський В.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 01.08.2024р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

10.05.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Прайм ІФ» на його користь адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та пеню за порушення строків самостійної сплати адміністративно-господарських санкцій в розмірі 102893 грн. 89 коп. (а.с.1-3).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.11-12).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.08.2024р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.76-81).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.84-87).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно із п.3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників, затв. наказом Державного комітету статистики України № 286 від 28.09.2005р., середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.

Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з`явились або не з`явились на роботу.

Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця (п.3.2.1 згаданої Інструкції).

Відповідно до п.3.2.5 вказаної Інструкції середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4,... 12.

Враховуючи ту обставину, що особа з інвалідністю ОСОБА_1 пропрацював один місяць протягом звітного 2023 року, тому зарахування цілої одиниці до кількості штатних працівників протягом звітного 2023 року, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, є неправильним,

Також суд не дослідив, чи створювались робочі місця; якщо створювались, то за яким принципом і в якому році повинні створюватись, чи визначено відповідне фінансування на їх створення. Крім цього, обов`язок відповідача полягає не тільки у створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, але він і супроводжується обов`язком працевлаштування осіб з інвалідністю на створених робочих місцях.

Суд не взяв до уваги норми чинного законодавства, які визначають обов`язок роботодавців здійснювати працевлаштування осіб з інвалідністю самостійно.

Відповідач ТзОВ «Прайм ІФ» скерував до апеляційного суду відзив (письмові пояснення) на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення, що відповідає усталеній судовій практиці по аналогічній категорії справ (а.с.107-109).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідач ТзОВ «Прайм ІФ» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване як суб`єкт господарювання з 21.04.2023р.

Згідно з інформацією Пенсійного фонду України про зайнятість та працевлаштування за 2023 рік, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу в ТзОВ «Прайм ІФ» становить 13 осіб; кількість призначених робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю - 1, з них відсутні працівники, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 1. Фонд оплати праці штатних працівників за рік становить 2664583 грн. 14 коп., середня річна заробітна плата штатного працівника 204967 грн. 93 коп. (а.с.4).

Позивач вказує на те, що відповідач не забезпечив працевлаштування 1 особи з інвалідністю, із врахуванням того, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за 2023 рік становила 13 осіб, а кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно якщо працює від 8 до 25 осіб, становить 1 особа, якій за висновками медико-соціальних експертних комісій встановлена інвалідність.

Оскільки відповідач не виконав нормативу по працевлаштуванню у 2023 році осіб з інвалідністю та в строк до 15.04.2024р. самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції та пеню за одне робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте ними, в розмірі 102483 грн. 97 коп. та пені в розмірі 409 грн. 92 коп., тому позивач склав розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік (а.с. 5), який розміщено в електронному кабінеті відповідача 07.03.2024р. (а.с. 6).

У зв`язку з несплатою відповідачем в добровільному порядку адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, позивач звернувся з цим позовом до суду про їх стягнення з відповідача.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 21.04.2023р., відповідач ТзОВ «Прайм ІФ» зареєстровано як суб`єкт господарювання.

Згідно відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, квитанцій щодо доставлення до податкового органу тощо, в другому та третьому кварталі 2023 року на ТзОВ «Прайм ІФ» було працевлаштовано менше осіб, мінімальна кількість яких передбачає обов`язок для роботодавця для створення робочого місця інваліда та його працевлаштування (а.с.29-68).

Водночас, згідно наказу №_5_/К-2 від 01.11.2023 «Про встановлення робочого місця для особи з інвалідністю» відповідач передбачив одне робоче місце водія для особи з інвалідністю водія (зворот а.с.18).

Згідно наказу №_9_/К від 30.11.2023р. «Про прийом на роботу» ТзОВ «Прайм ІФ» прийняло на роботу 16 чоловік, серед яких і ОСОБА_1 , водієм автотранспортних засобів, з 01.12.2023р., на основне місце роботи, з оплатою праці згідно з штатним розписом (а.с.19-20).

Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 754738 від 14.04.2022р. ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.05.2024р. (а.с.21).

Також у матеріалах справи містяться докази подання відповідачем до контролюючого органу звітності по ЄСВ за 2023 рік за четвертий квартал 2023 року, якими підтверджується нарахування (сплата) ЄСВ за особу з інвалідністю за ставкою 8,41 % (а.с.72-74).

Таким чином, у четвертому кварталі 2023 року відповідачем працевлаштовано ту кількість осіб, яка передбачає обов`язок для роботодавця, згідно вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», щодо створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю. При цьому, такий обов`язок відповідач виконав, а тому підстави для нарахування та сплати адміністративного-господарських санкцій та пені відсутні.

За таких умов суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з ТзОВ «Прайм ІФ» адміністративно-господарських санкцій та пені згідно зі ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України № 875-XII від 21.03.1991р. «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Згідно вимог цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин):

ст.19 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:

про працевлаштованих осіб з інвалідністю;

про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;

необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

ст.20 - підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Таким чином, діючим законодавством скасовано реєстрацію у територіальних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів та подання звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за формою 10-ПОІ.

Зокрема, 06.11.2022р. набрав чинності Закон України № 2682-IX від 18.10.2022р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю», який скасував реєстрацію у територіальних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів та подання звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за формою № 10-ПОІ.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію у порядку, передбаченому Законом України «Про зайнятість населення» та наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013р., яким затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (останній втратив чинність на підставі наказу Міністерства економіки № 827-22 від 12.04.2022р. «Про затвердження форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання»);

у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.

В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників осіб з інвалідністю.

Як слідує із змісту рекомендацій президії ВАС України № 07.2-10/2 від 14.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування адміністративними судами законодавства про забезпечення права інвалідів на працевлаштування», при розгляді наведеної справи підлягають встановленню такі обставини як створення відповідачем робочих місць відповідно до встановленого нормативу; інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад); спрямування центрами зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення інвалідів до роботодавців з питань працевлаштування, а також причини непрацевлаштування роботодавцями інвалідів.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми № 3-ПН, що подається у визначеному порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач ТзОВ «Прайм ІФ» зареєстровано як суб`єкт господарювання з 21.04.2023р.

Згідно відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, квитанцій щодо доставлення до податкового органу тощо, в другому та третьому кварталі 2023 року на ТзОВ «Прайм ІФ» було працевлаштовано менше осіб, мінімальна кількість яких передбачає обов`язок для роботодавця для створення робочого місця інваліда та його працевлаштування (а.с.29-68).

Водночас, згідно наказу №_5_/К-2 від 01.11.2023 «Про встановлення робочого місця для особи з інвалідністю» відповідач передбачив одне робоче місце водія для особи з інвалідністю водія (зворот а.с.18).

Згідно наказу №_9_/К від 30.11.2023р. «Про прийом на роботу» ТзОВ «Прайм ІФ» прийняло на роботу 16 чоловік, серед яких і ОСОБА_1 , водієм автотранспортних засобів, з 01.12.2023р., на основне місце роботи, з оплатою праці згідно з штатним розписом (а.с.19-20).

Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 754738 від 14.04.2022р. ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.05.2024р. (а.с.21).

Також у матеріалах справи містяться докази подання відповідачем до контролюючого органу звітності по ЄСВ за 2023 рік за четвертий квартал 2023 року, якими підтверджується нарахування (сплата) ЄСВ за особу з інвалідністю за ставкою 8,41 % (а.с.72-74).

Таким чином, у четвертому кварталі 2023 року відповідачем працевлаштовано ту кількість осіб, яка передбачає обов`язок для роботодавця, згідно вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», щодо створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю. При цьому, такий обов`язок відповідач виконав, а тому підстави для нарахування та сплати адміністративного-господарських санкцій та пені відсутні.

За таких умов апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач виконав обов`язок щодо виділення і створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році.

З урахуванням того, що відповідач виконав вимоги Закону України № 875-XII від 21.03.1991р. «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо прийняття заходів для працевлаштування особи з інвалідністю; доказів того, що відповідач не створив робоче місця для особи з інвалідністю, відмовляв особі з інвалідністю у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем не надано, тому апеляційний суд вважає, що причини непрацевлаштування особи з інвалідністю не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Розрахунок середньооблікової чисельності штатних працівників проводиться у відповідності до Інструкції зі статистики кількості працівників, затв. наказом Державного комітету статистики України № 286 від 28.09.2005р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з вказаною Інструкцією в облікову кількість штатних працівників включаються усі наймані працівники, які уклали письмово трудовий договір (контракт) і виконували постійну, тимчасову або сезонну роботу один день і більше, а також власники підприємства, якщо, крім доходу, вони отримували заробітну плату на цьому підприємстві (п.2.1).

В обліковій кількості штатних працівників за кожний календарний день враховуються особи, які фактично працювали, а також відсутні на роботі з будь-яких причин, тобто усі працівники, які перебувають у трудових відносинах, незалежно від виду трудового договору.

В обліковій кількості ці працівники враховуються за кожний календарний день як цілі одиниці.

Також середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця (п.3.2.1 Інструкції).

Звідси, відповідачем в 2023 році були вжиті необхідні та залежні від нього передбачені законодавством заходи для працевлаштування особи з інвалідністю.

Також Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не передбачено будь-яких вимог чи обмежень до вакансій, які повинен створювати роботодавець для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Таким чином, суб`єкт господарювання зобов`язаний створювати робочі місця та звітувати про це, однак створення окремих умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації за висновками МСЕК для окремих осіб з інвалідністю реалізовується за фактом звернення чи направлення таких осіб для працевлаштування.

Оскільки роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, під час судового розгляду не виявлено визначених обставин, за яких виникає обов`язок сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, тому застосування таких санкцій до нього в розмірі 102483 грн. 97 коп. є незаконним, через що заявлений позов у цій частині не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів також не вбачає правових підстав для нарахування і стягнення пені на суму 409 грн. 92 коп.

Отже, в справі, що розглядається, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для притягнення відповідача до відповідальності, оскільки, виходячи із встановлених обставин, останній вжив всіх заходів зі створення робочого місця для особи з інвалідністю.

За таких обставин, відповідач виконав вимоги, покладені на нього Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а тому застосування до нього санкцій є неправомірним.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, із матеріалів справи та представлених доказів вбачається правомірність дій відповідача, відсутність його вини у непрацевлаштуванні осіб з інвалідністю, що є складовими господарського правопорушення; ним здійснені всі залежні від нього заходи по недопущенню господарського правопорушення, а тому є відсутніми правові підстави для застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

При вирішенні питання щодо правомірності стягнення адміністративно-господарських санкцій колегія суддів виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.08.2024р. в адміністративній справі № 300/3683/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 31.03.2025р.