Справа № 520/27986/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 520/27986/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 19.12.24 у справі №520/27986/24

за позовом ОСОБА_1

до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області (далі по тексту також - відповідач), в якій просив суд про скасування рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020 VIII, яким протиправно йому відмовлено в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку у розмірі 100% за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за земельні ділянки (згідно з додатком), в зв`язку з встановленням факту використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про скасування рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 року у справі №520/27986/24, яким його адміністративний позов до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про скасування рішення залишено без задоволення. Просив ухвалити нове рішення про скасування рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LXIII сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VIII, яким протиправно йому відмовлено в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку у розмірі 100% за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за земельні ділянки (згідно з додатком), в зв`язку з встановленням факту використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Окрім того, ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції розглянути його скаргу згідно приписів ст.296 КАС України за його відсутності.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що рішенням Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LXIII сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VIII було відмовлено йому в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку у розмірі 100% за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за земельні ділянки (згідно з додатком), в зв`язку з встановленням факту використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Зазначає, що вказане рішення відповідача є незаконним, яке не узгоджується із приписами Конституції України та нормами Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України). Зазначає, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що відповідач надав підтвердження правомірності прийнятих своїх дій, а відтак довів правомірність того, що він діяв у відповідності до приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) є необґрунтованим. Вважає, що оскаржуване ним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 року у справі №520/27986/24 не відповідає приписам Конституції України, діючому законодавству та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2, 5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки, кадастрові номера :04:000:0267, :04:000:0268, :04:000:0269, :04:000:0271, :04:000:0270, :04:000:0272, :04:000:0273, :04:000:0274, :04:000:0276, :04:000:0279, :04:000:0278, :04:000:0277, :04:000:0344, :04:000:0345 та :04:000:0342 належать позивачу на праві приватної власності.

08 липня 2024 року засобами електронного зв`язку із застосуванням КЕП до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області позивачем була подана заява до відповідача про визнання земельних ділянок із кадастровими номерами :04:000:0267, :04:000:0268, :04:000:0269, :04:000:0271, :04:000:0270, :04:000:0272, :04:000:0273, :04:000:0274, :04:000:0276, :04:000:0279, :04:000:0278, :04:000:0277, :04:000:0344, :04:000:0345 та :04:000:0342, що розташовані за межами с. Нікополь Ізюмського району Харківської області, непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами за 2024 рік та встановити податкову пільгу зі сплати земельного податку у розмірі 100%.

Рішенням Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесії VІІІ скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VІII відмовлено позивачу в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку у розмірі 100% за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за земельні ділянки (згідно з додатком), в зв`язку з встановленням факту використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Позивач, вважаючи, що рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020 VIII є таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з позовом у даній справі.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення позову адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав підтвердження правомірності прийнятих своїх дій, а відтак довів правомірність того, що він діяв у відповідності до приписів ч.2 ст.2 КАС України, що свідчить про необґрунтованість вимог позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 5 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі по тексту - Закон №280/97-ВР) визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст.25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.1.1 ст.1 ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами п.п.16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Приписами п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Основним документом, що регулює земельні відносини в Україні, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-111 (далі по тексту - ЗК України).

За приписами ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до п.30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Відповідно до п.30.5 ст.30 ПК України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу належать на праві приватної власності земельні ділянки, кадастрові номера :04:000:0267, :04:000:0268, :04:000:0269, :04:000:0271, :04:000:0270, :04:000:0272, :04:000:0273, :04:000:0274, :04:000:0276, :04:000:0279, :04:000:0278, :04:000:0277, :04:000:0344, :04:000:0345 та :04:000:0342.

Позивач звернувся до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області із заявою, датованою 08.07.2024, в якій просив останню про визнання земельних ділянок із кадастровими номерами :04:000:0267, :04:000:0268, :04:000:0269, :04:000:0271, :04:000:0270, :04:000:0272, :04:000:0273, :04:000:0274, :04:000:0276, :04:000:0279, :04:000:0278, :04:000:0277, :04:000:0344, :04:000:0345 та :04:000:0342, що розташовані за межами с. Нікополь Ізюмського району Харківської області, непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами за 2024 рік та встановити податкову пільгу зі сплати земельного податку у розмірі 100%.

Вказана заява позивача була обґрунтована останнім тим, що згідно витягів з Державного земельного кадастру призначення вказаних вище ділянок - для ведення особистого господарства, а категорія цих земель - землі сільськогосподарського призначення. Позивач зазначив, що на вказаних ділянках існує потенційна загроза їх забруднення вибухонебезпечними предметами, що тягне за собою визнання земельних ділянок непридатними до використання. У зв`язку з наведеним, позивач посилався на відповідні приписи ПК України, які регулюють податкові пільги зі сплати податку за земельні ділянки, непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та просив задовольнити цю заяву.

Рішенням Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесії VІІІ скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VІII було відмовлено позивачу в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку у розмірі 100% за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за земельні ділянки (згідно з додатком), в зв`язку з встановленням факту використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Водночас, надаючи правову оцінку наведеному вище та підставі відмови позивачу в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.п. 283.1.9. п.283.1 ст.283 ПК України не сплачується податок за земельні ділянки, забруднені вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до п.283.2 ст.283 ПК України не сплачується податок за земельні ділянки, непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, у випадку прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку, визначеному цим Кодексом.

Приписами п.283-1.3. ст.283-1 ПК України визначено, що підставою для ненарахування земельного податку відповідно до пункту 283.2 статті 283 цього Кодексу у частині земельних ділянок, непридатних для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, є інформація, зазначена у підпункті 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 цього Кодексу.

Ненарахування земельного податку за земельні ділянки, непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, здійснюється протягом періоду, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та/або зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності чи визнання земельної ділянки придатною для використання.

Відповідно до п.п.12.4.6 п. 12.4 ст.12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Відповідно до пп. 12.3.7 п. 12.3 ст.12 ПК України не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.

Дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами повинні прийматися на кожний календарний рік окремо, за умови наявності відповідних заяв платників податків, та на період не більше ніж до кінця поточного календарного року.

З аналізу вищевказаних норм Закону вбачається, що земельні ділянки, розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами.

Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами приймаються за умови наявності відповідних заяв платників податків.

Інших умов та підстав для прийняття рішення відповідного органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, окрім як на підставі заяви платника податків про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами (за умови розташування земельної ділянки на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією) законодавством не передбачено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заява позивача за змістом відповідає вимогам пп.12.3.7 п.12.3 ст.12 ПК України та, зокрема, містить інформацію про кадастрові номери земельних ділянок. Також заява позивача подана позивачем в межах податкового періоду, на який позивач і просить встановити пільги - 2024 рік.

Таким чином, наведеними вище приписами ПК України встановлено не право, а обов`язок відповідача, як органу місцевого самоврядування, приймати рішення про надання пільг зі сплати земельного податку за умови подання платником податку на його адресу заяви про потенційну загрозу забруднення вибухонебезпечними предметами відповідних земельних ділянок, та на період не більше ніж до кінця поточного календарного року.

Колегія суддів враховує, що земельні ділянки, з приводу яких позивач звернувся до відповідача про визнання їх непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, розташовані за межами с. Нікополь Ізюмського району Харківської області, яке входить до складу Барвінківської міської територіальної громади, яка станом на час спірних відносин входила до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, передбачених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (вказаний наказ був чинним станом на час спірних відносин).

Аналізуючи зміст оспорюваного рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VIII, яким позивачу було відмовлено в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку у розмірі 100% за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за земельні ділянки (згідно з додатком), колегія суддів зазначає, що останнє було обґрунтоване відповідачем виключно встановленням факту використання земельних ділянок за цільовим призначенням, що не узгоджується із наведеними вище приписами ПК України, які регулюють підстави надання податкових пільг зі сплати податків на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та відповідними висновками суду апеляційної інстанції щодо обов`язку у відповідача, як суб`єкта владних повноважень, прийняти відповідне рішення про надання пільги зі сплати земельного податку.

Інших підстав для відмови вказане рішення відповідача не містить.

Відтак, слід дійти висновку щодо необґрунтованості зазначеної відповідачем підстави відмови позивачу в наданні податкової пільги зі сплати земельного податку.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні даної справи колегія суддів враховує, що Європейським судом з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у рішенні в справі "Рисовський проти України" (№29979/04) викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування".

ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява №29979/04, пункт 70).

Держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15 грудня 2021 року у справі №1840/2970/18, в якому суд касаційної інстанції зазначив, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний обґрунтовувати рішення, які він приймає, зобов`язаний навести/вказати його належне обґрунтування. Таке рішення має бути належно визначеним та зрозумілим, а його мотивування (обґрунтування) у письмовій формі повинно давати можливість особі правильно його зрозуміти та реалізувати право на оскарження.

Про дотримання суб`єктом владних повноважень вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для прийняття певного рішення.

Відповідно до п. п.1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VIII відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, всупереч вимогам чинного законодавства.

Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач довів правомірність того, що він діяв у відповідності до приписів ч.2 ст.2 КАС України, що свідчить про необґрунтованість вимог позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не узгоджуються із наведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

Колегія суддів враховує, що згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VIII, а відтак за наслідками апеляційного перегляду даної справи такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також враховуючи неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позову ОСОБА_1 до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про скасування рішення шляхом скасування рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VIII.

Відтак, за наслідками апеляційного перегляду даної справи скарга позивача є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі №520/27986/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити позов ОСОБА_1 до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про скасування рішення.

Скасувати рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області LХІІ сесія VIII скликання від 18 вересня 2024 року №3020-VIII.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський О.А. Спаскін