Справа № 320/11188/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов, за апеляційною скаргою Державної служби України з питань безпеки на транспорті на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Акціонерне товариство "Укрпошта" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань безпеки на транспорті, в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови, винесені начальником відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Ігорем Кравчуком:

- від 05 грудня 2023 року № 047153, щодо притягнення Акціонерного товариства "Укрпошта" () до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн;

- від 05 грудня 2023 року № 047154, щодо притягнення Акціонерного товариства "Укрпошта" () до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано постанови, винесені начальником відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Ігорем Кравчуком:

- від 05 грудня 2023 року № 047153, щодо притягнення Акціонерного товариства "Укрпошта" () до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн;

- від 05 грудня 2023 року № 047154, щодо притягнення Акціонерного товариства "Укрпошта" () до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій Державна служба України з безпеки на транспорті, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи відповідача обґрунтовані тим, що спірна постанова містить всі необхідні реквізити та відомості про обставини вчинення правопорушення, а тому у суду були відсутні правові підстави для її скасування. Враховуючи, що позивач є юридичною особою, здійснює господарську діяльність для отримання прибутку, твердження про здійснення перевезення для власної потреби є безпідставним, позаяк наявність власних потреб є опцією фізичної особи.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті 31 жовтня 2023 року, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 30 жовтня 2023 року № 001267, була проведена рейдова перевірка транспортного засобу Акціонерного товариства "Укрпошта" (марки ТК TKV/TKV104 д/н НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_1 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно подорожнього листа вантажного автомобіля №494966 від 31 жовтня 2023 року до 31 жовтня 2023 року вбачається, що позивачем було здійснено перевезення пошти (поштових відправлень, кореспонденції, посилок, листів тощо) автомобілем марки ТК TKV/TKV104 д/н НОМЕР_1 в напрямку ЦОК 5 (Розетка Чубинське) - ДОПП (TC27131).

За результатами перевірки складено акт від 31 жовтня 2023 року №011108 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі - Акт 1).

Згідно із складеним Актом 1 зафіксовано виявлене під час перевірки порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 3.3. наказу Міністерства транспорту та зв?язку України від 24 червня 2010 року №385, а саме: відсутність на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографу.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі Акту 1 начальником відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Ігорем Кравчуком 05 грудня 2023 року прийнято постанову №047153 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

19 жовтня 2023 року, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 13 жовтня 2023 року №000107, була проведена рейдова перевірка транспортного засобу Акціонерного товариства "Укрпошта" (марки СКС IEML 190-02УК д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно подорожнього листа вантажного автомобіля від 19 жовтня 2023 року та маршрутної накладної від 19 жовтня 2023 року на пошту, перевезену внутрішньорегіональним маршрутом ВР03002 вбачається, що позивачем було здійснено перевезення пошти (поштових відправлень, кореспонденції, посилок, листів тощо) автомобілем марки СКС IEML 190-02УК д/н НОМЕР_2 в напрямку Дніпро - ДОП Кривий Ріг. За результатами перевірки складено акт від 19 жовтня 2023 року №004693, проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі по тексту - Акт 2).

Згідно із складеним Актом 2 зафіксовано виявлене під час перевірки порушення ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 3.3. наказу Міністерства транспорту та зв?язку України від 24 червня 2010 року №385, а саме: відсутність на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографу.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі Акту 2 начальником відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Ігорем Кравчуком 05 грудня 2023 року прийнято постанову №047154 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погодившись з обґрунтованістю та правомірністю прийняття вказаних постанов, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є суб?єктом господарювання, який провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, а здійснює перевезення вантажу для власних потреб - забезпечення діяльності пошти (основного зареєстрованого виду діяльності).

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянтів та норми чинного законодавства, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про транспорт" № 232/94-ВР з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Статтею 48 Закону № 2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем?єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктом 2 пункту 5 Положення Уктрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об?єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Статтею 1 Закону "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-III) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З наведеної дефініції вбачається, що перевізником є не лише ті особи, що здійснюють перевезення на договірній основі, а й ті, які, як позивач, здійснюють перевезення для власних потреб, власним коштом.

В силу статті 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред?являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною восьмою статті 53 Закону №2344-III, передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов?язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Приписами частини другої статті 48 Закону №2344-III визначені документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, законодавством передбачено, що перелік документів, які мають бути надані до перевірки, не є виключним та може визначатися й іншими нормативними актами.

Згідно п. 3.1 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом міністерства транспорту та зв?язку України від 24.06.2010 р. за №385 (далі - Інструкція №385) виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції №385 Мінінфраструктури забезпечує відповідно до вимог ЄУТР обіг (облік, видачу, скасування, призупинення дії, поновлення, перевірку чинності) карток чотирьох типів для цифрових тахографів: водія (картка водія); ПСТ (картка майстерні); особи, уповноваженої здійснювати контроль (картка контролера); перевізника (картка підприємства).

Згідно п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена УТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР (994_016) здійснюють періодичні інспекції.

Таким чином, при здійсненні визначених законодавцем відповідних вантажних перевезень транспортний засіб повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом за для контролю швидкості здійснення перевезення, режиму праці та відпочинку водіїв.

Аналізуючи наведені вище правові норми, колегія суддів вважає, що приписи стосовно тахографу визначені законодавцем, перш за все, за для уникнення аварійних ситуацій на дорозі та забезпечення належних трудових прав водіїв, зокрема, права на відпочинок. Тобто, приписи щодо належної роботи тахографа є не забаганкою законодавця, вони виконують функцію створення безпечних умов на дорозі.

Пунктом 1.3. Інструкції № 385, на який звертав увагу позивач, визначено, що ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Однак, вказаною нормою не визначено поняття власні потреби перевізника.

Обов`язок для перевізника встановлювати на відповідному вантажному транспорті тахограф визначений Положенням № 340.

При цьому, пунктом 1.4 Положення № 340 регламентовано, що це положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Отже, з наведених вище правових норм вбачається, що, зокрема, вантажні перевезення для власних потреб - це здійснення такого перевезення фізичною особою за власний рахунок та без використання праці найманих робітників.

Відтак, з огляду на те, що позивач є юридичною особою, здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку, твердження суду попередньої інстанції про здійснення перевезення для власних потреб є безпідставним, позаяк наявність таких потреб є необхідною для забезпечення господарської діяльності. Окрім того, під час вищевказаних перевезень позивачем були задіяні наймані працівники.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2024 року в справі № 440/5873/23.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що наявність чи відсутність відповідного КВЕДу у перевізника не є визначальною, адже ключовим в межах спірних правовідносин є факт здійснення перевезення та обов`язок дотримання вимог чинних нормативно-правових актів при їх здійсненні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, заявлені позовні вимоги Акціонерного товариства "Укрпошта" до Державної служби України з питань безпеки на транспорті є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, підстави для стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь АТ «Укрпошта» - відсутні, а відтак спірне рішення в частині розподілу судових витрат також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укрпошта" до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Кузьменко

Судді: О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко