Справа № 380/24147/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 рокусправа № 380/24147/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої - судді Потабенко В.А.,

секретаря судового засідання Согор А.Н.,

за участі:

представник позивача Копитчака Є.І., згідно договору,

представника відповідача Думич І.А., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Львівській області визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), у якій просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 04.07.2024 форми «Р» за № 29345/13-01-24- 05, яким ОСОБА_1 донараховано суму грошових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 11222325,00 грн., що включає в себе збільшення розміру грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму у розмірі 8977860,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2224 465,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 04.07.2024 форми «Р» за № 29346/13-01-24-08, яким ОСОБА_1 донараховано суму грошових зобов`язань зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 935193,75грн., що включає в себе збільшення розміру грошового зобов`язання зі сплати військового збору на суму у розмірі 748155,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 187038,75грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 04.07.2024 форми «ПС» за № 29330/13-01-24-08, яким ОСОБА_1 донараховано суму штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн. за незабезпечення зберігання документів та надання посадовим особам, які провадять перевірку;

- податкове повідомлення-рішення від 04.07.2024 форми «ПС» за № 29347/13-01-24-08, яким ОСОБА_1 донараховано суму штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн. за несвоєчасну подачу податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також відсутністю у ОСОБА_1 обов`язку подання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, оскільки розмір її інвестиційного доходу у 2016 році (при продажу корпоративних прав товариства) дорівнював розміру інвестиційних збитків (витрат на формування статутного капіталу товариства). Водночас, згідно сталої судової практики до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного і податкового) року. Також позивач стверджує, що ніколи не подавала декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, про що неодноразово повідомляла контролюючий орган. Таким чином, позивач вважає, що висновки акта перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а отже винесені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 02.12.2024 суддя відкрила провадження, вирішила проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

13.12.2024 за вх. № 92061 від позивача надійшли додаткові пояснення, згідно яких ОСОБА_1 наголошує на неправомірності проведення перевірки, а відтак, і на протиправності прийнятих за її наслідками податкових повідомлень-рішень. Так, як видно з наказу № 2192-ПП від 24.04.2024, рішення про проведення перевірки ОСОБА_1 прийнято на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України та доповідної записки управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області від 11.04.2024 № 487/13-01-24-08-08. У відповідь на адвокатський запит відповідачем надано копію доповідної записки від 11.04.2024 № 487/13-01-24-08-08, в якій міститься пропозиція провести перевірку ОСОБА_1 на підставі службового допису управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області. Однак, відповідачем такий службовий допис не надано в зв`язку з тим, що такий містить інформацію з обмеженим доступом. При цьому, обов`язковою передумовою проведення документальної перевірки є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження. Чого контролюючим органом здійснено не було. Крім того, ОСОБА_1 декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік не підписувала та не подавала, стверджує, що підпис в такій декларації, якщо вона колись існувала в природі, підроблено. Відтак, твердження відповідача про подання ОСОБА_1 зазначеної декларації, а також посилання на таку декларацію, сформовану невідомими технічними засобами і без підпису ОСОБА_1 , є протиправним.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (17.12.2024 вх. № 92775), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого відзиву зазначив, що при перевірці достовірності відображених у деклараціях про майновий стан і доходи за 2016 рік сум загального оподатковуваного доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу, встановлено, що ОСОБА_1 занизила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від операцій з інвестиційними активами за 2016 рік на загальну суму 8977860,00 грн. та податкове зобов`язання з військового збору від операцій з інвестиційними активами за 2016 рік на загальну суму 748155,00 грн., своєчасно не подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, а також не надала посадовим особам, які проводять перевірку, необхідні документи. Наказ на проведення перевірки прийнятий контролюючим органом відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 п.78.1 ст.78, ст. 79 Податкового кодексу України та доповідної записки від 11.04.2024 №487/13-01-24-08-08, за змістом якої встановлено факт недостовірності даних, зазначених ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, внаслідок чого підлягають перевірці документальні витрати на придбання інвестиційного активу. Відповідач звернув увагу суду на той факт, що відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб органу державної податкової служби при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов`язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Щодо порушень ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, то наголошує, що у позовній заяві позивач жодним чином не спростовує та не надає пояснень щодо несвоєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. Щодо правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи платника податку, відображеного в податкових деклараціях, то встановлено, що ОСОБА_1 задекларовано суму доходу отриманого від продажу інвестиційного активу, яка складає 49877000 грн.; суму витрат на придбання інвестиційного активу - 49877000 грн. Позивачем визначено, що фінансовий результат операцій з інвестиційними активами (інвестиційний прибуток) складає 0 грн. Однак, при перевірці достовірності відображених у деклараціях про майновий стан і доходи за 2016 рік сум загального оподатковуваного доходу встановлено, що ОСОБА_1 не підтвердила фактично понесені нею витрати на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав), завищила суму витрат на придбання інвестиційного активу на загальну суму 49877000 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору від операцій з інвестиційними активами. З огляду на зазначене, ГУ ДПС у Львівській області правомірно здійснено нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб платників податків та військовий збір. У підсумку, відповідач діяв згідно та у відповідності до норм національного законодавства, а отже, доводи позивача, викладені у позовній заяві є безпідставними.

24.12.2024 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 94583), в якому зазначає, що згідно доповідної записки, на підставі якої прийнято наказ про проведення перевірки ОСОБА_1 , перевірка проводилась стосовно витрат на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав). Тобто, перевірялась правильність декларування та сплати податків з інвестиційного доходу за 2016 рік. Однак, ОСОБА_1 така декларація не подавалась. Щодо запитів контролюючого органу про необхідність подання декларації та надання підтверджуючих документів, що значно передували перевірці, то такі запити не були запитами в розумінні п.п. 78.1.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України. Такі запити не містили вимоги про надання інформації та документів, а містили нагадування про необхідність подання декларації про майновий стан та доходи. Крім того, такі запити не стосувалися можливого інвестиційного доходу ОСОБА_1 при продажу корпоративних прав. Отже, мало місце протиправне призначення та проведення перевірки відповідачем, що має наслідком протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

28.01.2025 відповідач подав додаткові пояснення у справі (вх. №6678), згідно з якими відповідно до п.п 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України підставою для проведення документальної перевірки є дотримання 2 основних умов: отримання контролюючим органом податкової інформації, яка може свідчити про недотримання платником податків податкового законодавства; не надання платником податків пояснень та документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно до податкового законодавства. ГУ ДПС у Львівській області підчас моніторингу Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановило, що протягом 2016 року на підприємстві ТзОВ «ТАОР» відбулась зміна засновників, а також, що позивачем отримано інвестиційний дохід від продажу частки у статуті підприємства в сумі 49877000,00 грн. На підставі встановлених обставин ГУ ДПС у Львівській області звернулось до позивача із запитом «Про надання підтверджуючих документів» та із запитом від 12.05.2020 №19620/10/33.6-05 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження». Вищезазначеними запитами позивача належним чином повідомлено, що у разі ненадання пояснень та документальних підтверджень ГУ ДПС у Львівській області відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України буде вжито заходів податкового контролю. У відповідь на зазначені запити, ОСОБА_1 надано листи від 02.04.2019 (вх. Головного управління ДПС у Львівській області від 10.04.2019) та від 23.12.2019 (вх. Головного управління ДПС у Львівській області від 17.01.2020), з аналізу яких встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не спростовано порушення податкового законодавства зазначені контролюючим органом. У зв`язку із вище наведеним та у супереч позиції позивача ГУ ДПС у Львівській області діяло в межах норм Податкового кодексу України, а документальну позапланову перевірку проведено у відповідності до вимог п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Так, ГУ ДПС у Львівській області винесено наказ №2192-ПП від 24.04.2024 про проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасної сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016. Відповідний наказ на проведення перевірки прийнятий контролюючим органом відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України та доповідної записки від 11.04.2024 №487/13-01-24-08-08. За змістом доповідної записки встановлено, що контролюючим органом встановлено факт недостовірності даних зазначених ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, внаслідок чого підлягають перевірці документальні витрати на придбання інвестиційного активу. Після прийняття наказу №2192-ПП від 24.04.2024 та формування письмового повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №304/13-01-24-08-08 від 24.04.2024 ГУ ДПС у Львівській області відповідні документи в порядку ст. 42 Податкового кодексу України надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак відповідне відправлення було повернуто відправнику 13.05.2024 з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно з п.п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання. При цьому платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України) та не пов`язаний безпосередньо з оформленням будьяких додаткових запитів. Водночас платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому ПК України (п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України). Таким чином, в силу вищевказаних законодавчих положень, обов`язок щодо надання до перевірки документів виникає в платника податків з моменту початку перевірки безвідносно до надання чи ненадання контролюючим органом в межах проведення перевірки відповідних запитів. Позивачем у період з надання відповідей на запити ГУ ДПС у Львівській області та до прийняття податкових повідомлень-рішень, що є предметом розгляду у даній справі, не спростовано висновки перевірки, що відображені в акті від 04.06.2024 №23213/13-01-24-08/. У підсумку, докази та аргументи у сукупності вказують на безпідставність позовних вимог позивача, що в свою чергу дає усі підстави для винесення рішення про відмову у задоволенні позову. Крім того, зазначив, що згідно з наявними відомостями інформаційних систем податкового органу декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік та додаток Ф1 ОСОБА_1 була подана в Дрогобицьку ДПІ ГУ ДПС у Львівській області. Строк зберігання такої декларації сплив. Однак, ГУ ДПС у Львівській області долучає до матеріалів справи електронну версію декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік з додатком Ф1, що була сформована контролюючим органом на підставі оригіналів документів, поданих ОСОБА_1

25.02.2025 за вх. № 15808 від відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно з якими відповідно до обставин перевірки ОСОБА_1 15.08.2016 передала як внесок у статутний фонд будівлі бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :03:004:0081. Вартість бази відпочинку та земельної ділянки, згідно висновку про вартість майна від 09.08.2016 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 становить 49877000 грн. У подальшому 09.12.2016 ОСОБА_1 відчужила корпоративні права (частку у розмірі 100% статутного капіталу) ТзОВ «ТАОР» на користь інших осіб за їх номінальною вартістю, а саме за 49877000 грн. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік, за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року. Зосереджує увагу суду, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав первинним зареєстрованим власником земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0081 є ОСОБА_1 , дата набуття права власності 28.07.2016, дата припинення права власності - 15.08.2016. Окрім цього, згідно даних Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 була первинним власником нерухомого майна, реєстраційний номер якого 55 - будівлі бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 283,3 кв.м. У подальшому 04.11.2013 у Державний реєстр речових прав внесено зміни щодо загальної площі нерухомого майна який складає 4596.1 кв.м. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав неможливо встановити обставини набуття права власності (на підставі договору купівлі-продажу, спадщини, договору дарування, тощо), а також реальну суму витрат на придбання (отримання) у власність об`єктів нерухомого майна, які у подальшому були передані у статутний капітал ТзОВ «ТАОР». Наголошує, що на вимогу ГУ ДПС у Львівській області, оформлену запитом «Про надання підтверджуючих документів» та запитом від 12.05.2020 №19620/10/33.6-05 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження» ОСОБА_1 не надано жодних документів, які підтверджують реальні витрати понесені позивачем на придбання (отримання) у власність об`єктів нерухомого майна, які у подальшому були передані у статутний капітал ТзОВ «ТАОР». Щодо посилань позивача на висновок про вартість майна від 09.08.2016 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 , яким встановлено, що оціночна вартість об`єктів нерухомого майна внесених у статутний капітал ТзОВ «ТАОР» складає 49877000 грн., то такий висновок не є належним у відповідності до ст. 170 Податкового кодексу України підтвердженням понесенням ОСОБА_1 реальних витрат у відповідній сумі, оскільки фактично понесені фізичною особою витрати на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав) підтверджуються документами, що засвідчують факт здійснення розрахункових операцій. Водночас, фізична особа, яка протягом звітного року продає інвестиційний актив (корпоративні права) та отримує інвестиційний прибуток, повинна включити суму такого прибутку до загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію у встановленому порядку. Враховуючи вищенаведене, перевіркою правильності визначення суми витрат на придбання інвестиційного активу, встановлено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 за 2016 рік завищила суму витрат на придбання інвестиційного активу на загальну суму 49877000 грн. Окрім вище наведеного, просить суд узяти до уваги, що дії платника податків щодо продажу у грудні 2016 (через 3 місяці після створення позивачем ТзОВ «ТАОР» та без фактичного бажання здійснювати підприємницьку діяльність) 100% статутного капіталу ТзОВ «ТАОР» у вигляді нерухомого майна за оціночною вартістю на користь двох осіб дають підстави вважати, що позивач ухиляється від сплати податків. Оскільки у разі продажу нерухомого майна фізичною особою - власником (без внесення у статутний капітал) тягне за собою обов`язкову сплату податку у вигляді державного мита, нарахування до пенсійного фонду, а також ПДФО. Відтак, перевіркою платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 за 2016 рік встановлено заниження фінансового результату операцій з інвестиційними активами на загальну суму 49877000 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб/військового збору від операцій з інвестиційними активами. З огляду на зазначене, ГУ ДПС у Львівській області правомірно здійснено нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб платників податків та військовий збір та прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 №29345/13-01-24-05, №29346/13-01-24-05, №29330/13-01-24-05, №29347/13-01-24-05.

Протокольною ухвалою від 29.01.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, просив в задоволенні таких відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У відповідності до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України (далі ПК України) та на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області № 2192-ПП від 24.04.2024 здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

При перевірці достовірності відображених у деклараціях про майновий стан і доходи за 2016 рік сум загального оподатковуваного доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу використано наступні документи:

- відомості відображені в податковій декларації про майновий стан та доходи та додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами за період 2016 року; - відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів;

- лист ОСОБА_1 від 02.04.2019 (вх. ГУ ДПС Львівській області від 10.04.2019);

-лист ОСОБА_1 від 23.12.2019 (вх. ГУ ДПС Львівській області від 17.01.2020).

Підчас проведення перевірки контролюючим органом встановлено недотримання позивачем норм податкового законодавства, зокрема: п.п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п.п. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167, п.п. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170, п. 176.1 ст. 176 ПК України; п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст.164 ПК України; п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179, п. 177.11 ст. 177 ПК України; п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44 ПК України.

За результатами встановлених підчас перевірки обставин ГУ ДПС у Львівській області складено акт перевірки від 04.06.2024 №23213/13-01-24-08-03/ та акт від 03.06.2024 №683/13-01-24-08 «Про ненадання документів до перевірки».

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 №29345/13-01-24-05, №29346/13-01-24-05, №29330/13-01-24-05 та №29347/13-01-24-05, якими застосовано адміністративний штраф та інші санкції на загальну суму 1020 грн., донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 11222325 грн., в тому числі основний платіж 8977860 грн., штрафна санкція 2244465 грн., донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 340 грн., нараховано військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 935193,75 грн., в тому числі основний платіж 748155 грн., штрафна санкція 187038,75 грн.

Підставою для прийняття вказаних вище податкових повідомлень-рішень став висновок ГУ ДПС у Львівській області про те, що ОСОБА_1 за 2016 рік завищено суму витрат на придбання інвестиційного активу на загальну суму 49877000,00 грн., тим самим занижено фінансовий результат операцій із інвестиційними активами на загальну суму 49877000,00 грн., що в свою чергу призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору від операцій з інвестиційними активами. Крім того, контролюючий орган вважає, що ОСОБА_1 невчасно подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, а також не забезпечено зберігання документів та не надано таких посадовим особам, які проводили перевірку.

За наслідками адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 04.07.2024 №29345/13-01-24-05, №29346/13-01-24-05, №29330/13-01-24-05 та №29347/13-01-24-05 Державна податкова служба України рішенням від 31.10.2024 №32803/6/9900-06-01-03-06 скаргу ОСОБА_1 залишила без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 за 2016 рік завищено суму витрат на придбання інвестиційного активу на загальну суму 49877000,00 грн., тим самим занижено фінансовий результат операцій із інвестиційними активами на загальну суму 49877000,00 грн., що в свою чергу призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору від операцій з інвестиційними активами, то суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2016 ОСОБА_1 прийняте рішення про створення товариства з обмеженою відповідальністю «ТАОР» (далі ТзОВ «ТАОР»). Таке рішення оформлено у вигляді протоколу зборів засновників ТзОВ «ТАОР» № 1 від 12.08.2016.

Вказаним протоколом визначено розмір статутного капіталу ТзОВ «ТАОР» та порядок його формування, а саме: «Сформувати статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАОР» у розмірі 49 877 000 (Сорок дев`ять мільйонів вісімсот сімдесят сім тисяч) гривень 00 копійок. Статутний капітал формується з нерухомого майна, загальна оціночна вартість якого складає 49877000 (сорок дев`ять мільйонів вісімсот сімдесят сім тисяч) гривень 00 копійок, що перебуває у власності засновника ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки (загальна площа 2,6126 га), кадастровий номер :03:004:0081, адреса: АДРЕСА_1 ; База відпочинку (загальна площа 4596,1 кв. м.), адреса: АДРЕСА_1 .».

Вартість бази відпочинку та земельної ділянки, що передана ОСОБА_1 до статутного капіталу ТзОВ «ТАОР», визначено на підставі висновку про вартість майна від 09.08.2016 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 . Вартість нерухомого майна відповідно до вказаної оцінки станом на 09.08.2024 становила 49877000,00 грн.

В цей же день (12.08.2024) ОСОБА_1 нотаріально засвідчено статут ТзОВ «ТАОР», в якому у п. 4.3 визначено, що статутний капітал формується з нерухомого майна, загальна оціночна вартість якого складає 49877000,00, що перебуває у власності засновника ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки загальною площею 2,6126 га, кадастровий номер :03:004:0081, адреса: АДРЕСА_1 та бази відпочинку загальною площею 4596,1 кв. м., адреса: АДРЕСА_1 .

13.08.2016 було проведено реєстрацію ТзОВ «ТАОР»( ), номер запису в ЄДР 0003532.

З метою реалізації рішення щодо формування статутного капіталу ТзОВ «ТАОР» за рахунок вищевказаного нерухомого майна, 15.08.2016 ОСОБА_1 передала на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна для формування статутного капіталу ТзОВ «ТАОР» як внесок до статутного капіталу будівлю бази відпочинку загальною площею 4596,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 2,6126 га, кадастровий вимер :03:004:0081.

15.08.2016 приватним нотаріусом Кучеренко Тетяною Олександрівною зареєстровано за ТзОВ «ТАОР» (номер запису 15971372) право власності на базу відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 2,6126 га, кадастровий вимер :03:004:0081, , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 66145739 та № 66146110 від 18.08.2016.

Таким чином, витрати ОСОБА_1 у серпні 2016 року на придбання 100% частки у статутному капіталі ТзОВ «ТАОР» становили 49877000,00 грн.

09.12.2016 ОСОБА_1 відчужила 100 % корпоративних прав у статутному капіталі ТзОВ «ТАОР» () за їх номінальною вартістю 49877000,00 грн. таким особам:

- згідно договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТзОВ «ТАОР» № 1 від 09.12.2016 продана частка у розмірі 90 % за ціною 44889300,00 грн. компанії «ОБІКСУС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (OBIXUS ІVESTMENTS LIMITED);

- згідно договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТзОВ «ТАОР» № 2 від 09.12.2016 продана частка у розмірі 10 % за ціною 4987700,00 грн. фізичній особі ОСОБА_3 .

Дані зміни складу учасників ТзОВ «ТАОР» на підставі наведених договорів були зареєстровані в ЄДР, що підтверджується інформацією з €ДР та статутом товариства, долученими до матеріалів справи.

Таким чином, суд висновує, що розмір інвестиційного доходу ОСОБА_1 при продажі корпоративних прав ТзОВ «ТАОР» дорівнював розміру інвестиційних збитків (витрат на формування статутного капіталу ТзОВ «ТАОР»).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Виключно законами України встановлюються, зокрема, податки і збори (п. 1. ч. 2 ст. 92 Конституції України).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України (тут і надалі - у редакції станом на 01.08.2016, тобто чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що базою оподаткування при визначенні податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених розділом IV цього Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (п.п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Відповідно до п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів. >

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку (п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Абзацом першим п.п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права (абзац п`ятий цього підпункту).

За визначенням, яке дається в п.п. «а» п.п. 170.2.7 п. 170.2 ст. 170 ПК України, інвестиційний актив для цілей цього пункту - пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

Згідно з п.п. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Нормами п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені в п. 162.1 ст. 162 ПК України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПК України.

Відповідно до Закону України «Про господарські товариства» (в редакції від 01.01.2016, тобто чинній на момент здійснення купівлі-продажу частки товариства позивачем) господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Статтею 16 Закону України «Про господарські товариства» передбачалось, що товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного (складеного) капіталу. Грошова оцінка вкладу учасника товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній оцінці.

При цьому засновник вказаного товариства наділений правом самостійно визначати вартість майна, що передається ним до статутного капіталу. Така оцінка чинним на час існування спірних правовідносин законодавством не ставиться у залежність від прямих затрат, що були понесені на придбання майна, яке в подальшому передане до статутного капіталу юридичної особи.

А інвестиційний прибуток і оподатковуваний дохід від продажу корпоративних прав повинен визначатись з урахуванням витрат на придбання таких корпоративних прав, виходячи із вартості майна внесеного до статутного капіталу на підставі акта оцінки та приймання- передачі майна, що вноситься учасником до статутного капіталу товариства.

Відповідно до п.п. 14.1.81 п. 14.1 ст. 14 ПК України інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно. Інвестиції поділяються на:

а) капітальні інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання будинків, споруд, інших об`єктів нерухомої власності, інших основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно до норм цього Кодексу;

б) фінансові інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів. Фінансові інвестиції поділяються на:

прямі інвестиції - господарські операції, що передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою;

портфельні інвестиції - господарські операції, що передбачають купівлю цінних паперів, деривативів та інших фінансових активів за кошти на фондовому ринку або біржовому товарному ринку;

в) реінвестиції - господарські операції, що передбачають здійснення капітальних або фінансових інвестицій за рахунок прибутку, отриманого від інвестиційних операцій;

У контексті понять, визначених у п.п. 14.1.81 п. 14.1 ст. 14 ПК України, внесення майна в обмін на корпоративні права є прямою інвестиційною господарською операцію з придбання інвестиційного активу.

Таким чином, у випадку придбання інвестиційного активу - частки у статутному капіталі господарського товариства за рахунок внесення до статутного капіталу нерухомого майна, -витратами на придбання такого активу є вартість такого нерухомого майна, визначена за згодою учасників товариства у відповідному рішення товариства та акті прийому-передачі негрошового внеску до статутного капіталу.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що податковим органом не ставиться під сумнів відповідність договірної оцінки нерухомого майна, переданого до статутного капіталу, ринковим цінам на таке нерухоме майно на дату його внесення ОСОБА_1 до статутного капіталу.

Підсумовуючи наведене, можна виснувати, що до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

На переконання суду, у ОСОБА_1 у періоді, що охоплюється перевіркою (2016 рік), відсутній інвестиційний прибуток з відчуження інвестиційного активу (100% часток у статному капіталі ТзОВ «ТАОР»), оскільки сума витрат на придбання цього інвестиційного активу (витрат на формування статутного капіталу шляхом передачі нерухомого майна) склала 49877000,00 грн. та є рівною отриманому доходу від продажу 100% частки ТзОВ «ТАОР» у грудні 2016 року.

Отже, суд погоджується з твердженням позивача про те, що фінансовий результат (прибуток) операцій з інвестиційними активами відсутній.

Зазначений висновок суду також підтверджується Верховним Судом у постанові від 12.11.2020 у справі №826/16334/15 та постанові від 27.05.2022 у справі № 640/6721/20.

Так, Верховний Суд зазначив, що аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного і податкового) року.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення справи.

Відтак, враховуючи той факт, що у ОСОБА_1 у 2016 році не виникло позитивної різниці між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається лише позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного і податкового) року, прийняті ГУ ДПС у Львівській області податкові повідомлення рішення від 04.07.2024 за № 29345/13-01-24-05 про нарахування грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 11222325,00 грн., в тому числі основний розмір грошового зобов`язання 8977860,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 2224465,00 грн., а також за № 29346/13-01-24-08 про нарахування грошових зобов`язань зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 935193,75 грн., в тому числі основний розмір грошового зобов`язання 748155,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 187038,75 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо твердження відповідача про факт подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, то суд зазначає таке.

В судовому засіданні представник позивача неодноразово наголошував на відсутності у ОСОБА_1 обов`язку подавати декларацію про майновий стан та доходи у зв`язку із продажем інвестиційного активу у 2016 році.

Вказана позиція ОСОБА_1 підтверджується також інформацією, яку вона надавала на запити контролюючого органу.

Так, як суд встановив з матеріалів справи, ГУ ДПС у Львівській області надіслано ОСОБА_1 повідомлення щодо необхідності подання декларації про майновий стан та доходи у зв`язку із продажем інвестиційного активу у 2016 році.

Листом від 02.04.2019, який зареєстрований в Дрогобицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області 10.04.2019, ОСОБА_1 вказала на відсутність обов`язку подавати таку декларацію, одночасно при цьому надала інформацію про внесення в статутний капітал ТзОВ «ТАОР» бази відпочинку та земельної ділянки, на якій розташована база відпочинку, а також про продаж корпоративних прав ТзОВ «ТАОР».

В подальшому, ГУ ДПС у Львівській області листом без номера та дати, за підписом начальника Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області Руслана Коржа повідомило ОСОБА_1 про необхідність надання завірених копії документи щодо сплати податків, пов`язаних із продажем нерухомого майна у 2016 році, а саме: будівлі бази відпочинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

По тексту цього листа відповідач посилається на норми податкового кодексу, що стосуються сплати податків при продажі об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, суд висновує, що відповідач вважає, що передача нерухомого майна до статутного капіталу господарського товариства прирівнюється до продажу такого нерухомого майна.

Листом від 23.12.2019 ОСОБА_1 , який зареєстрований в ГУ ДПС у Львівській області 17.01.2020, повторно повідомила контролюючий орган, що передала базу відпочинку та земельну ділянку до статутного капіталу ТзОВ «ТАОР» і що така передача нерухомого майна до статутного капіталу товариства не прирівнюється до продажу нерухомого майна та немає наслідком сплати податків з продажу нерухомого майна.

Крім того, ГУ ДПС у Львівській області 12.05.2020 було надіслано ОСОБА_1 лист від 12.05.2020 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження».

Листом від 30.06.2020, що зареєстрований в ГУ ДПС у Львівській області 03.07.2020, ОСОБА_1 повідомила контролюючий орган про те, що відповідь на запит буде надано у межах строків, встановлених законодавством, після завершення карантину, спричинено запобіганню поширення на території України коронавірусної інфекції.

Водночас, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 самостійно подала до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік. Датою подання декларації зазначає 15.07.2019. Така декларація ніби то була нарочно подана до Дрогобицького управління ГУ ДПС у Львівській області та оцифрована.

Суд вказує, що ним витребовувався у ГУ ДПС у Львівській області оригінал податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 для огляду в судовому засіданні.

Однак, відповідно до листа про надання інформації начальника управління організації роботи ГУ ДПС у Львівській області від 03.03.2024 № 39/13-01-03-16 Дрогобицьким відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області передано на зберігання в архів документи з тимчасовим терміном зберігання, згідно Опису №51 від 20.12.2022 за період з 2015 по 2019 роки, а саме, декларації про доходи громадян, які внесені в Опис з № 26 по № 30 (5 років зберігання стаття 284) з 2015 по 2017 рік - поаркушного перегляду при прийманні декларацій - не проводилось. Керуючись наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», оскільки документи, як такі, що не мають науково - історичної цінності і втратили практичне значення, були відібрані для знищення та включені, відповідно до п. 317 Акту ГУ ДПС у Львівській області від 17.07.2023 № 27 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», та були знищені.

Суд зазначає, що згідно з Описом №51 від 20.12.2022 декларації про доходи громадян з 2015 по 2017 рік подані за період з 2015 по 2019 роки повинні зберігатись протягом 5 років.

Як стверджує відповідач, декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік ОСОБА_1 подана 15.07.2019, отже, станом на 20.12.2022 (день знищення документів) термін зберігання декларації ще не закінчився.

При цьому суд враховує, що відповідно до висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 240/4894/23, що загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи.

Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine», що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини».

Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.

Вказане, а також те, що відповідачем не надано доказів реєстрації декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік ОСОБА_1 у реєстрах вхідної кореспонденції контролюючого органу, суд ставить під сумнів факт існування (подання позивачем) декларації як такої.

Отже, враховуючи висновки суду, податкове повідомлення-рішення від 04.07.2024 № 29347/13-01-24-08, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 340,00 грн. за несвоєчасну подачу податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо підстав проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , то суд вказує таке.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п. 71.1 ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 78.1 ст.78 ПК України передбачені підстави за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Так, згідно п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

78.1.2. платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;

78.1.3. платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;

78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

78.1.5. платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:

у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку;

під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків;

На підставі зазначеного у цьому пункті наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.

78.1.7. розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

78.1.8. платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

78.1.9. щодо платника податку подано скаргу:

про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;

або про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;

78.1.12. контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

На підставі такого наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.

78.1.13. у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

78.1.14. у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу;

78.1.15. неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, глобальної документації (майстер-файлу) та/або документації з трансфертного ціноутворення;

78.1.16. отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення;

78.1.17. платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків;

78.1.18. виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне або спирт етиловий;

78.1.19. платником податків не надано для проведення зустрічної звірки інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Така перевірка проводиться виключно з питань, зазначених у запиті контролюючого органу.

78.1.20. платником податку подано заяву про проведення перевірки до поданої заявки на поповнення обсягів залишку пального відповідно до пункту 29 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

78.1.21. контролюючим органом після проведення документальної планової перевірки або документальної позапланової перевірки отримано інформацію та/або документи від іноземних державних органів, які стосуються питань, що були охоплені під час попередніх перевірок платника податків та свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Така перевірка проводиться виключно щодо питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

78.1.22. у разі отримання інформації, що свідчить про ведення нерезидентом господарської діяльності через постійне представництво на території України, відповідно до вимог підпункту 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, без взяття на податковий облік.

78.1.23. фінансовим агентом не подано заяву про взяття його на облік у випадках та порядку, передбачених пунктом 39-3.3 статті 39-3 цього Кодексу, або не надано відповідь чи надано неповну відповідь під час здійснення контролюючим органом опитування фінансового агента відповідно до пункту 39-3.8 статті 39-3 цього Кодексу, або виявлено порушення чи можливе порушення фінансовим агентом вимог статті 39-3 цього Кодексу;

78.1.24. неподання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки, неподання або подання виправленого звіту про підзвітні рахунки з порушенням строків, визначених пунктом 39-3.7 статті 39-3 цього Кодексу, або подання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки з інформацією про незадокументовані рахунки відповідно до Загального стандарту звітності CRS, або ненадання фінансовим агентом відповіді на запит контролюючого органу щодо незадокументованих рахунків, ненадання депозитарною установою повідомлення про депонентів - інвесторів інститутів спільного інвестування, надання у повідомленні неповних відомостей або ненадання депозитарною установою відповіді на запит контролюючого органу у випадках, визначених пунктом 39-3.11 статті 39-3 цього Кодексу;

78.1.25. виявлено неповноту або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, у тому числі в результаті отриманого повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про невиконання чи порушення фінансовим агентом зобов`язань, передбачених таким міжнародним договором, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;

78.1.26. особою не надано у встановлений строк пояснення, документи або іншу інформацію на письмовий запит контролюючого органу, надісланий відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпункту 8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;

78.1.27. виявлено можливе порушення вимог статті 39-3 цього Кодексу власником рахунку або його контролюючою особою.

Згідно п. п. 78.4-78.10 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені ст. 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Позапланова перевірка осіб, призначена з підстав, визначених підпунктами 78.1.23-78.1.25 пункту 78.1 цієї статті, може проводитися з усіх питань, що стосуються виконання вимог статті 39-3 цього Кодексу, та не обмежується питаннями, які стали підставою для призначення перевірки.

Під час проведення позапланової перевірки контролюючий орган має право запитувати в осіб, на яких поширюються вимоги статті 39-3 цього Кодексу, усі документи та інформацію, передбачені пунктом 39-3.5 статті 39-3 цього Кодексу, включаючи, але не обмежуючись документами та інформацією, необхідними для перевірки:

повноти та достовірності інформації, поданої фінансовим агентом у звіті про підзвітні рахунки;

наявності та достатності підстав для невключення певної інформації до звіту про підзвітні рахунки;

забезпечення фінансовим агентом виконання та фактичного виконання ним усіх обов`язків, передбачених статтею 39-3 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивачем не оскаржуються та не ставляться під сумнів підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, тому судом не досліджується питання правомірності винесення наказу про проведення перевірки та дії, вчинені під час проведення перевірки.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 (далі - Порядок 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п.п. 2 п. 4 розділу III Порядку 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Статтею 44 ПК України передбачені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до абз. 2 п. 44.6 ст. 44 ПК України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вже було вказано вище, перевірка фізичної особи платника податку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 була призначена наказом ГУ ДПС у Львівській області № 2192-ПП від 24.04.2024. Термін проведення перевірки з 28.05.2024, тривалість 5 робочих днів.

У вказаному наказі підставою для проведення перевірки вказані п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 ст. 78, ст. 79 ПК України та доповідна записка управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області від 11.04.2024 № 487/13-01-24-08-08.

Згідно копії такої доповідної записки від 11.04.2024 № 487/13-01-24-08-08 необхідність проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 мотивована наявністю службового допису управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області, а також ніби то виявленою недостовірністю даних у податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 за 2016 рік.

Однак, суд зазначає, що відповідачем до матеріалів справи такий службовий допис управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області долучений не був, відтак, встановити підстави для призначення перевірки не є можливим.

Також суд вказує, що в наказі ГУ ДПС у Львівській області № 2192-ПП від 24.04.2024 як підстава проведення перевірки також зазначено п.п. 78.1.1. ст. 78 ПК України - отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Як видно з матеріалів справи, ГУ ДПС у Львівській області в адресу ОСОБА_1 скеровувався лист про надання інформації та її документального підтвердження від 27.05.2024 №15209/6/13-01-24-08.

Вказаний лист було скеровано ОСОБА_1 27.05.2024, про що свідчить квитанція про оплату послуг поштового зв`язку. Такий лист повернувся з довідкою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить штамп на довідці поштового відділення 5, в м. Дрогобич від 10.06.2024.

В той же ж час акт перевірки №23213/13-01-24-08-03/ було складено 04.06.2024, а акт №683/13-01-24-08 «Про ненадання документів до перевірки» - 03.06.2024, тобто задовго до того, як скерована ОСОБА_1 вимога про надання пояснень та їх документального підтвердження повернулась за закінченням терміну зберігання до ГУ ДПС у Львівській області з м. Дрогобича.

Враховуючи наведене вище, у відповідача була відсутня підстава для проведення перевірки, передбачена п.п. 78.1.1. ст. 78 ПК України (принаймні станом на 04.06.2024), що однозначно робить висновки такої перевірки протиправними. А разом з ними і податкове повідомлення-рішення від 04.07.2024 № 29330/13-01-24-08, яким ОСОБА_1 донараховано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн. за незабезпечення зберігання документів та надання посадовим особам, які провадять перевірку.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення ч. 2 ст. 2 КАС України відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень дотримані не були, що зумовило звернення позивача до суду за своїм захистом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В цій справі відповідачем належними і допустимими доказами не підтверджено правомірності своїх рішень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень не діяв з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не дотримався необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призвело до неправомірного та необґрунтованого прийняття податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Львівській області підлягають задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 № 29345/13-01-24-05, № 29346/13-01-24-08, № 29330/13-01-24-08, № 29347/13-01-24-08, прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (адреса: 79003, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, ) в користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень) рівно сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.03.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна