Справа № 640/12993/22
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року Справа№640/12993/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання роботи з 23.08.1977 02.03.1981, період служби в Радянській армії з 08.04.1981 по 15.05.1983, періоди роботи з 03.07.1980 по 11.12.1980, з 06.04.1981 по 08.04.1981, з 29.08.1983 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 21.03.1991, з 22.03.1991 по 09,02.1993, з 10.02.1993 по 10.03.1998, з 12.03.1998 по 27.01.1999, з 28.01.1999 по 07.06.1999, з 01.11.1999 по 31.01.2008 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня досягнення пенсійного віку з 17.12.2021.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 19 січня 2022 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, з листа №2600-0205-8/20299 від 03.02.2022 Відділу обслуговування громадян №2 Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві позивач дізнавася, що йому було відмовлено в призначенні пенсії.

Вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне страхування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року (суддя Погрібніченко І.М.) відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі Акту приймання-передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 15.01.2025, згідно супровідного листа КОАС від 15.01.2025 №01-19/474/25 до Донецького окружного адміністративного суду передано 4132 судові справи, у тому числі адміністративну справу № 640/12993/22.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/12993/22 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Криловій М.М.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, поновлено строк звернення до суду, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві із позовом не погодилось та надало до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи, що занесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.12.1980, оскільки печатка на титульній сторінці не читається та періоди роботи з 28.01.1999 по 29.10.1999, оскільки відсутня назва підприємства куди прийнято заявника та відсутня інформація в даних персоніфікованого обліку.

14 березня 2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просило відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що заява позивача від 19.01.2022 про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області за принципом екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 та винесено рішення № 37 від 25.01.2022 про відмову у призначенні пенсії. При розгляді наданих позивачем документів встановлено, що вік ОСОБА_1 (на момент звернення) загальний страховий стаж позивача становить 23 роки 05 місяців 21 день.

До страхового стажу не зараховано період роботи за записами трудової книжки від 11.12.1980 НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки печатка не читається, а також за період роботи з 28.01.1999 до 29.10.1999, оскільки відсутня назва підприємства куди прийнято заявника та відсутня інформація в даних персоніфікованого обліку.

У період з 17 березня 2025 року по 28 березня 2025 (включно) суддя Крилова М.М. перебувала у щорічній відпустці, справа розглядається у перший день після виходу судді з відпустки.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

19 січня 2022 року позивач звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява позивача від 19.01.2022 року про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області за принципом екстериторіальності

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 25.01.2025 року № 37 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Страховий стаж особи становить 23 роки 5 місяців 21 день. До страхового стажу не зараховано періоди період роботи за записами трудової книжки від 11.12.1980 НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки печатка не читається, а також за період роботи з 28.01.1999 до 29.10.1999, оскільки відсутня назва підприємства куди прийнято заявника та відсутня інформація в даних персоніфікованого обліку.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за віком, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, зокрема в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Позивач просить призначити пенсію за віком з 17.12.2021 року зарахувавши до страхового стажу період навчання з 23.08.1977 02.03.1981, період служби в Радянській армії з 08.04.1981 по 15.05.1983, періоди роботи з 03.07.1980 по 11.12.1980, з 06.04.1981 по 08.04.1981, з 29.08.1983 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 21.03.1991, з 22.03.1991 по 09,02.1993, з 10.02.1993 по 10.03.1998, з 12.03.1998 по 27.01.1999, з 28.01.1999 по 07.06.1999, з 01.11.1999 по 31.01.2008.

Згідно спірного рішення до страхового стажу позивача не зараховано період роботи за записами трудової книжки від 11.12.1980 НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки печатка не читається, а також за період роботи з 28.01.1999 до 29.10.1999, оскільки відсутня назва підприємства куди прийнято заявника та відсутня інформація в даних персоніфікованого обліку.

Також, у відзиві на позовну заяву Головне управління ПФУ в м. Києві вказує, що до страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.1997 по 28.02.1981, військова служба з 13.04.1981 по 16.05.1983, періоди роботи з 01.11.1999 по 31.08.2008 та з 01.02.2008 по 31.12.2019.

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.12.1980 року наявні наступні записи.

з 03.07.1980 по 11.12.1980 - принят тимчасово на період проходження виробничої практики в цех ДСП транспортувальником сировини 3-го розряду (записи № 1-2);

з 23.08.1997 по 02.03.1981 - навчався у Житомирському технікумі механічної обробки деревини (записи № 3-4);

з 06.04.1981 по 08.04.1981 працював на Заводі деревинно-стружкових плит слюсарем ремонтником 4 розряду (записи № 5-6);

з 08.04.1981 по 15.05.1983 служив в Радянській Армії ( запис № 7);

з 29.08.1983 по 04.09.1989 працював на Київському заводі деревинностружкових плит філії об`єднання «Київдерев» сушильником 4 розряду (записи № 8-9);

з 18.09.1989 по 21.03.1991 працював робітником у Кооперативі «Норма» (записи № 11-12);

з 22.03.1991 по 09.02.1993 працював робітником у Кооперативі «Автодизайн» (записи № 13-14);

з 10.02.1993 по 10.03.1998 працював слюсарем у Приватній фірмі «Лека» (записи № 15-16);

з 12.03.1998 по 27.01.1999 працював оператором сушильних установ у Акціонерному товаристві відкритого типу «Аверс» (записи № 17-18);

з 28.01.1999 по 29.10.1999 працював столяром 3 розряду у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Діамант» ЛТД (записи № 19-20);

з 01.11.1999 по 31.01.2008 працював вантажником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ранком» (записи № 21-22).

З 07.04.2022 року прийнятий на посаду сторожа у спеціальній школі І-ІІ ступенів № 10 Дарницького района м. Києва.

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 11.12.1980 року через недоліки оформлення записів трудової книжки (печатка на титульній сторінці не читається) та з 28.01.1999 по 29.10.1999 (відсутня назва підприємства куди прийнято заявника) суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкцією "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 встановлено, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником.

У трудовій книжці позивача щодо періодів з з 03.07.1980 по 11.12.1980, з 06.04.1981 по 08.04.1981, з 29.08.1983 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 21.03.1991, з 22.03.1991 по 09.02.1993, з 10.02.1993 по 10.03.1998, з 12.03.1998 по 27.01.1999, з 28.01.1999 по 29.10.1999 та з 01.11.1999 по 31.01.2008 наявні записи про роботу позивача із посиланнями на відповідні накази, на підставі яких їх вчинено, записи про роботу не містять помилок, виправлень.

Посилання відповідача на той факт, що в записах трудової книжки позивача нечитабельна печатка в цьому випадку або щодо відсутності назви підприємства куди прийнято заявника, за переконанням суду, не може бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідного трудового стажу, оскільки наявні у копії трудової книжки записи є послідовними та взаємопов`язаними, не містять розбіжностей чи суперечностей, стосуються періоду трудової діяльності позивача.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зауважує, самі по собі виявлені суб`єктом владних повноважень недоліки в оформленні окремих записів трудової книжки не обумовлює недійсність трудової книжки, не призводить до суттєвого чи істотного впливу на зміст відомостей про трудову діяльність позивача, а тому трудова книжка позивача, що містить записи про періоди роботи на відповідних посадах і у зазначені періоди часу, є належним доказом роботи позивача.

За даних обставин, пенсійний орган, не здійснивши наданих йому ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 повноважень вимагати від підприємств, організацій та окремих осіб документів для перевірки обґрунтованості та достовірності відомостей трудової книжки, фактично переклав юридичну відповідальність за неналежне та неправильне оформлення трудової книжки на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому зазначена відмова у врахуванні спірних періодів до страхового стажу позивача не може вважатися обґрунтованою, добросовісною та розсудливою.

З приводу неврахування відповідачем періоду роботи позивача 28.01.1999 по 29.10.1999 з підстав відсутності інформації про зазначений період в індивідуальних відомостях про застраховану особу суд зазначає, що в такому випадку страховий стаж позивача може бути врахований на підставі відомостей трудової книжки. Враховуючи відсутність зауважень щодо оформлення записів трудової книжки про роботу позивача в період з 28.01.1999 по 29.10.1999, суд вважає їх достатніми для врахування до страхового стажу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення в частині неврахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 03.07.1980 по 11.12.1980, з 06.04.1981 по 08.04.1981, з 29.08.1983 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 21.03.1991, з 22.03.1991 по 09,02.1993, з 10.02.1993 по 10.03.1998, з 12.03.1998 по 27.01.1999, з 28.01.1999 по 29.10.1999 року.

Разом з цим, з розрахунку стажу, наданим Головним управлінням ПФУ в м. Києві, судом встановлено, що періоди роботи з 01.11.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.01.2008 зараховано позивачу до страхового стажу, а тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Щодо зарахування до страхового стажу період навчання з 23.08.1977 по 02.03.1981.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 № 161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Із змісту наведених норм випливає, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Згідно з дипломом серії НОМЕР_3 від 28.02.1981 року ОСОБА_1 закінчив у 1981 році Житомирський технікум механічної обробки дерева по спеціальності виробництво деревних плит і пластів. Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 28.02.1981 року присвоєно кваліфікацію техніка - технолога.

Суд зазначає, що відповідно до Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах (що діяло до 13.11.2014 року) навчальний рік починається 1 вересня і складається з навчальних днів, днів проведення підсумкового контролю, екзаменаційних сесій, вихідних, святкових і канікулярних днів. Таким чином, до періоду навчання зараховується період з 1 вересня по дату прийняття рішення кваліфікаційною комісією.

З розрахунку стажу позивача вбачається, що йому зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981, а отже суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду навчання з 23.08.1977 по 31.08.1997 та з 01.03.1981 по 02.03.1981, оскільки пенсійним органом правомірно зарахована до страхового стажу період навчання відповідно до диплому серії НОМЕР_3 від 28.02.1981 року та Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах.

Щодо періоду проходження військової служби з 08.04.1981 по 15.05.1983.

Згідно з статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення`до стажу роботи зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`та абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей`час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на час призову на строкову військову службу особа навчалась за фахом в професійно-технічному навчальному закладі та працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 від 08.04.1981 року ОСОБА_1 13.04.1981 року призваний комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 та 16.05.1983 на підставі наказу МО СРСР № 77 від 29.03.1983 звільнений в запас.

Отже, позивач у період з 13.04.1981 року по 16.05.1983 року проходив військову службу.

З розрахунку стажу, судом встановлено, що період з 13.04.1981 року по 16.05.1983 року зараховано позивачу до страхового стажу, а отже підстав для задоволення позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу період проходження військової служби з 08.04.1981 по 12.04.1981 суд не вбачає.

Стосовно позовних вимог в частині призначенні пенсії, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинствапри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням того, що саме Головним управлінням Пенсійного фонду в Черкаській області було принйято рішення від 25.01.2025 року № 37 про відмову в призначенні пенсії, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:

Визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області було від 25.01.2025 року № 37 яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальообов`язкове державне пенсійне страхування»;

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 03.07.1980 по 11.12.1980, з 06.04.1981 по 08.04.1981, з 29.08.1983 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 21.03.1991, з 22.03.1991 по 09,02.1993, з 10.02.1993 по 10.03.1998, з 12.03.1998 по 27.01.1999, з 28.01.1999 по 29.10.1999 року.

При прийнятті рішення суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Нормами частини 1,3,8 статті 139 КАС встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 744,30 (75%) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 159, 193, 205, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (юридична адреса: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, б. 23; ) про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області було від 25.01.2025 року № 37 яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області (юридична адреса: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, б. 23; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) від 19.01.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 03.07.1980 по 11.12.1980, з 06.04.1981 по 08.04.1981, з 29.08.1983 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 21.03.1991, з 22.03.1991 по 09,02.1993, з 10.02.1993 по 10.03.1998, з 12.03.1998 по 27.01.1999, з 28.01.1999 по 29.10.1999 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (юридична адреса: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, б. 23; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 744,30 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова