Справа № 400/3082/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3082/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Семенюка Г.В.,

Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Малих О.В. у місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ОРІОН-АВТО» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю «ОРІОН-АВТО» (далі Позивач, ТДВ «ОРІОН-АВТО») звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі Відповідач, ГУ ДПС у Миколаївській області) в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.05.2020 року за №№ 1, 1, 1, 1 та 1;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області судові витрати.

На обґрунтування позову зазначено, що на підставі Акту перевірки № 265/14-29-05-01/05465809 від 12.03.2020 року, складеного Відповідачем за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки Позивача, винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення (далі ППР) за встановлені порушення. Проте, Позивач вважає, що висновки податкового органу викладені в Акті перевірки № 265/14-29-05-01/05465809 від 12.03.2020 року є безпідставними, оскільки гуртуються лише на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства України, а прийнятті ППР на підставі встановлених в ході перевірки порушень, підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що усі первинні документи по взаємовідносинам з фізичними особами-підприємцями надані перевіряючим ще на початку перевірки. Ціна в договорах встановлювалась за домовленістю сторін. Висновки Відповідача щодо порушення Позивачем правил складання первинних документів є безпідставними, оскільки у контролюючого органу відсутні повноваження щодо визначення деталізації даних у первинних документах платника податків.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 07.05.2020 року № 1, № 1, № 1, № 1 та № 1;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області на користь ТДВ «ОРІОН-АВТО» судові витрати у сумі 4 152, 40 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що Позивачем до перевірки надано лише акти приймання-передачі, на підставі яких передано автобуси від ФОП ОСОБА_1 до ТДВ «ОРІОН-АВТО». При цьому, відсутні акти, які б свідчили про приймання-передачу автобусів від ТДВ «ОРІОН-АВТО» до ФОП ОСОБА_1 для здійснення мийки, технічного обслуговування, інше та подальшої передачі автобусів від ФОП до ТДВ «ОРІОН-АВТО».

Разом з цим апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції не враховано того факту, що Позивачем ні до перевірки, ні разом із запереченнями не надано дефектних актів, дефектних відомостей, актів приймання-передачі автобусів для проведення технічного огляду та мийки та повернення їх з огляду та з мийки, інших документів, що підтверджували б факт проведення технічного огляду та мийки автобусів. З наданих до перевірки актів приймання-передачі послуг не можливо встановити, обсяг робіт з технічного огляду автомобілів, місце їх надання, необхідність таких послуг для ведення господарської діяльності, метою якої є отримання прибутку.

Також скаржник вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про те, що сума 18 735, 68 рос.руб. є комісією банку, стягнутою за здійснення грошових переказів, що підтверджується наявними у матеріалах справи меморіальними ордерами з огляду на невідповідність матеріалам справи.

Крім цього сторона зауважує, що суд першої інстанції дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог та скасуванню оскаржуваних ППР, в тому числі за № 1, проте в тексті оскаржуваного судового рішення взагалі відсутня оцінка суду щодо порушення, за яке винесена зазначена ППР.

13.10.20251 року до канцелярії апеляційного суду надійшов відзив Позивача на апеляційну скаргу Відповідача, в якому йдеться про законність оскаржуваного судового рішення, прийнятого з урахуванням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а також із повним з`ясуванням усіх обставин, які мали значення для справи. Тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, у період з 23.01.2020 року по 04.03.2020 року посадовими особами ГУ ДПС здійснено документальну планову виїзну перевірку ТДВ «ОРІОН-АВТО» за період діяльності з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержання якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.102016 року по 30.09.2019 року, в тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 року по 30.09.2019 року.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 12.03.2020 року № 265/14-29-05-01/05465809 (далі Акт перевірки), висновками якого встановлено порушення, а саме:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 217 460 грн., в т. ч. по періодах: за IV квартал 2018 рік на суму 217 460 грн.;

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 cт. 134 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування і податку на прибуток в т.ч. по періодам: за І квартал 2019 року на суму 9 571, 00 грн.; за півріччя 2019 року на суму 123 267, 00 грн.; за три квартали 2019 року на суму 368 304, 00 грн.;

- ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР в частині недотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортними контрактами № 94 РОА від 29.09.2016 року, № 46 РОА від 28.02.2017 року з ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» (Росія);

- п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 року № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних коштів, що незаконно знаходяться за її межами» у частині порушення вимог щодо декларування валютних цінностей, доходів та майна, яке перебуває за межами Україні станом на 01.10.2017 року, на 01.01.2018 року, на 01.04.2018 року, на 01.07.2018 року, на 01.10.2018 року, на 01.01.2019 року при виконанні експортних контрактів № 94 РОА від 29.09.2016 року, № 46 РОА від 28.02.2017 року з ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» (Росія);

- п. 16.1.3. пп. 16.1.6 п. 16.1 ст. 16 ПК України, п. 3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1233, а саме: підприємством не подано до контролюючого органу за період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року звіту про суми податкових пільг.

07.05.2020 року Відповідачем, на підставі висновків Акту перевірки, складено податкові повідомлення-рішення:

- № 1, яким на Позивача накладено штраф у сумі 1 020, 00 грн.;

- № 1, яким на Позивача накладено штраф у сумі 3 060, 00 грн.;

- № 1, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 217 460, 00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 54 365, 00 грн.;

- № 1, яким Позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 9 571, 00 грн. за І квартал 2019 року; 123 267, 00 грн. за півріччя 2019 року; 368 304, 00 грн. за три квартали 2019 року;

- № 1, яким Позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 921, 76 грн..

Позивач оскаржив зазначені ППР в адміністративному порядку, проте рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 21.07.2020 року № 23359/6/99-00-06-02-01-06 скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погодившись з висновками податкового органу про порушення вимог податкового законодавства та прийнятими ГУ ДПС у Миколаївській області від 07.05.2020 року за № 1, № 1, №1, №1 та № 1, ТДВ «ОРІОН-АВТО» оскаржило вказані рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на необґрунтованість та недоведеність висновків податкового органу, які викладені в Акті перевірки, та відповідно наявності законодавчо передбачених підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень у повному обсязі.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції у зв`язку із допущенням порушень норм матеріального права та порушень норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтями 67 та 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Так, відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Як зазначено п. 44.2 ст. 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-XIV, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено значення термінів, а саме:

первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Частиною 1 статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 2 Закону № 996-XIV, зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

З урахуванням пункту 2 статті 3 даного Закону, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за №168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, передбачено, що первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Пунктами п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом № 996-XIV.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки перевіряючим органом було встановлено, що Позивачем у перевіряємому періоді укладало договори оперативного лізингу (оренди) та договори про співробітництво, зокрема з ФОП ОСОБА_1 ..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що з наданих до перевірки договорів та актів приймання-передачі послуг вбачається, що ФОП ОСОБА_1 виконувались для нормального забезпечення транспортних засобів послуги: перевірки санітарного стану автобусів; мийки транспортних засобів; технічного обслуговування (в т.ч. ремонту із заміною запасних частин); інших послуг з метою підтримання транспортних засобів у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання, або утримання протягом періоду експлуатації.

Разом з тим, Позивачем у позові зазначалось, що усі роботи по відновленню можливості використання транспортних засобів здійснювалося самим підприємцем, отже такі твердження суду не відповідають дійсності, беручи до уваги той факт, що з наданих до перевірки первинних документів випливає, що ТДВ «ОРІОН-АВТО» сплачувало ФОП ОСОБА_1 грошові кошти за оренду автомобілів, мийку автомобілів, технічне обслуговування (в т.ч. запасні частини та ремонт), інше.

Щодо твердження суду першої інстанції проте, що умовами договорів становлено обов`язок ФОП ОСОБА_1 своєчасного виконання технічного обслуговування та ремонту, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію, або видалення відповідно до законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

В ході детального аналізу Договорів про співробітництво слідує:

- пунктом 1.2. Договору про співробітництво передбачено, що Власник надає Перевізнику у тимчасове користування транспортні засоби для обслуговування маршрутів;

- пунктом 2.3.8 Договору про співробітництво визначено, що Власник зобов`язується забезпечити технічну справність транспортних засобів, зазначених у п. 2.3.1 Договору, шляхом проведення технічних оглядів та ремонтів.

Отже, Власник транспортних засобів, тобто ФОП ОСОБА_1 , зобов`язується проводити самостійно технічний огляд та ремонт автобусів, однак, з наданих до перевірки Актів приймання-передачі послуг (аналогічне твердження) випливає, що ТДВ «ОРІОН-АВТО» сплачує ФОП за такі послуги окремо від орендної плати за автобуси.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції не узяв до уваги факт надання Позивачем до перевірки лише Акти приймання-передачі на підставі яких передано автобуси від ФОП ОСОБА_1 до ТДВ «ОРІОН-АВТО». При цьому, відсутні Акти, які б свідчили про приймання-передачу автобусів від ТДВ «ОРІОН-АВТО» до ФОП ОСОБА_1 для здійснення мийки, технічного обслуговування, інше та подальшої передачі автобусів від ФОП ОСОБА_1 до ТДВ «ОРІОН-АВТО».

Водночас, колегія суддів зауважує, що усі операції пов`язані зі здійсненням витрат на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів, повинні бути оформленні відповідними первинними документами. Загальні вимоги до складу обов`язкових реквізитів первинних документів зафіксовано у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо проведення технічного огляду та ремонту автобусів, потрібно зауважити, що перш ніж почати ремонт, об`єкт оглядається. На підставі огляду складаються відомості дефектів (дефектний акт, дефектна відомість) окремо на кожен об`єкт, що підлягає ремонту (поточному або капітальному). Відомості дефектів оформляє механік (електрик чи інший компетентний фахівець) підрозділу підприємства. У такій відомості зазначається обсяг і характер робіт, найменування деталей, що потребують заміни. На підставі такої інформації підприємство має можливість розрахувати вартість ремонтів, а також проконтролювати обсяг виконаних робіт і списаних матеріалів.

Однак, Позивачем ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи у суді, не було надано дефектних актів, дефектних відомостей, актів приймання-передачі автобусів для проведення технічного огляду та мийки та повернення їх з огляду та з мийки, інших документів, що підтверджували б факт проведення технічного огляду та мийки автобусів.

ТДВ «ОРІОН-АВТО» у позові зазначає, що відомості, які розкривають суть послуг «інші», що вказані в актах приймання-передачі послуг, котрі були надані в листах (додатка) до відповідних актів не враховані при перевірці.

Однак, потрібно зауважити, що Позивачем до перевірки надавались лише акти приймання-передачі послуг, а будь-які інші документи, в тому числі листи (додатки), надані не були.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України, передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків.

ТДВ «ОРІОН-АВТО» скористалось своїм правом про надання заперечення до акту перевірки, при цьому, підприємством не було надано документи додаткові документи, а саме: листи (додатки) до актів приймання-передачі послуг, які б розкривали суть послуг «інші».

Разом з тим, відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Отже, судом першої інстанції не взято до уваги вимоги п. 44.6 ст. 44 ПК України та доводи Відповідача, що твердження Позивача про наявність таких документів не відповідає дійсності, враховуючи, що такі документи не були надані ні до перевірки, ні разом із запереченнями.

Колегія суддів зазначає, що з наданих до перевірки актів приймання-передачі послуг не можливо встановити, обсяг робіт з технічного огляду автомобілів, місце їх надання, необхідність таких послуг для ведення господарської діяльності, метою якої є отримання прибутку.

Враховуючи вищевказане, Позивачем в наданих до перевірки актах не розкрито суті послуг з технічного огляду, мийки та інше, обсягу таких послуг, періоду надання, не надано інформацію про необхідність придбання послуг, отже такі документи не містять відомостей про господарську операцію та не можуть бути використані в бухгалтерському обліку як первинні документи згідно вимог ст. 9 Закону № 996-XIV, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що матеріалами справи підтверджується реальність господарських операцій за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року з ФОП ОСОБА_1 з огляду на рух по рахункам Позивача, що підтверджує зміну у майновому стані Позивача та його контрагента.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Відповідач дійшов обґрунтованого висновку в Акті перевірки про порушення Позивачем п. 44.1, п. 44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1, ст. 134 ПК України, та завищено суму витрат по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» та по рядку 2130 «Адміністративні витрати» по операціям з ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 1 576 413 грн., в т.ч. по періодах: 4 квартал 2018 року 1 208 109 грн., 1 квартал 2019 року 9 571, 00 грн., півріччя 2019 року 123 267, 00 грн., в т.ч. II квартал 2019 року 113 696, 00 грн., 3 квартали 2019 року 368 304, 00 грн., в т.ч. III квартал 2019 року 245 037, 00 грн..

Щодо встановленої контролюючим органом по бухгалтерському обліку ТДВ «ОРІОН-АВТО» по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» дебіторської заборгованості в сумі 18 735, 68 рос.руб., зокрема протермінованої заборгованості, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено перевіркою, станом на 30.09.2019 року заборгованість складає 18 735,68 рос.руб., з яких:

1) по нерезиденту ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» (Росія, Курськ)

- по договору № 94 РОА від 29.09.2016 року в сумі 2 262, 13 рос.руб. Граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 30.07.2017 року;

- по договору № 46 РОА від 28.02.2017 року в сумі 2 237, 93 рос.руб. Граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 27.11.2018 року.

2) по нерезиденту Державне унітарне підприємство міста Москви «Мосгортранс» (Росія)

- по договору № ТС-51/0616 від 08.06.2016 року в сумі 6 039, 52 рос.руб. Граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 30.05.2020 року;

- по договору № ЮВ-10/0419 від 29.04.2019 року в сумі 8 196, 10 рос.руб. Граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 30.05.2020 року.

Статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 94 РОА від 29.09.2016 року ТДВ «ОРІОН-АВТО» надано послуг ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» за перевіряємий період на суму 34 941, 74 рос.руб. (14 928, 14 грн.) та отримано оплату в сумі 32 679, 61 рос.руб. (15 228, 72 грн.), тобто дебіторська заборгованість складає 2 262, 13 рос.руб., а граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 30.07.2017 року.

Водночас, станом на 30.09.2019 року виручка в іноземній валюті за договором № 94 РОА від 29.09.2016 року на розрахунковий рахунок ТДВ «ОРІОН -АВТО» не надійшла, чим допущено порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Прострочена дебіторська заборгованість по розрахункам із ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» складає 2 262, 13 рос.руб..

Крім того, на виконання умов договору № 46 РОА від 28.02.2017 року ТДВ «ОРІОН-АВТО» надано послуг ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» за перевіряємий період на суму 223 157, 50 рос.руб. (101 937, 94 грн.) та отримано оплату в сумі 220 919, 57 рос.руб. (101 099, 01 грн.), тобто дебіторська заборгованість складає 2 237, 93 рос.руб., а граничний термін надходження виручки в іноземній валюті 27.11.2018 року.

Станом на 30.09.2019 року виручка в іноземній валюті за договором № 46 РОА від 28.02.2017 року на розрахунковий рахунок ТДВ «ОРІОН -АВТО» не надійшла, чим допущено порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Прострочена дебіторська заборгованість по розрахункам із ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» складає 2 237, 93 рос.руб..

Разом з цим, щодо твердження Позивача про те, що виявлена контролюючим органом дебіторської заборгованості є комісією банку, стягнутою за здійснення грошових переказів, колегія суддів враховує наступне.

До договору № 94 РОА від 29.09.2016 року, укладеного з ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій»:

- SWIFT та меморіальний ордер № 788470563 від 13.01.2017 року, перерахована сума 12 436, 40 рос.руб., крім того комісія банку 758, 20 рос.руб.;

- SWIFT та меморіальний ордер № 840627427 від 01.03.2017 року, перехована сума 5 251, 39 рос.руб., крім того комісія банку 732, 61 рос.руб..

До договору № 46 РОА від 28.02.2017 року, укладеного з ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій»:

- SWIFT та меморіальний ордер № від 27.03.2017 року, перерахована сума 10 011, 82 рос.руб., крім того комісія банку 744, 48 рос.руб..

Тобто, з наданих Позивачем документів вбачається, що прострочена дебіторська заборгованість по розрахункам із ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» по договору № 94 РОА від 29.09.2016 року складає 771, 32 рос.руб., а по договору № 46 РОА від 28.02.2017 року 1 493, 45 рос.руб..

При цьому, Позивачем надано лише меморіальні ордери та SWIFT, згідно яких суми недоотриманих грошових коштів є комісією банку, стягнутою за здійснення грошових переказів лише стосовно договорів, укладених з ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій».

Водночас, по договорам з нерезидентом - Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс» (Росія) матеріали справи не містять жодних меморіальних ордерів, тобто дебіторська заборгованість по договору № ТС-51/0616 від 08.06.2016 року складає 6 039, 52 рос.руб. та по договору № ЮВ-10/0419 від 29.04.2019 року складає 8 196.10 рос.руб..

Відтак, висновки контролюючого органу в Акті перевірки щодо наявності по бухгалтерському обліку у ТДВ «ОРІОН-АВТО» по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» дебіторської заборгованості в сумі 18 735, 68 рос.руб., зокрема протермінованої заборгованості знайшли своє підтвердження.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дебіторської заборгованості є комісією банку, стягнутою за здійснення грошових переказів, який не відповідає обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Відповідач дійшов обґрунтованого висновку в Акті перевірки про порушення Позивачем ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині недотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортними контрактами № 94 РОА від 29.09.2016 року, № 46 РОА від 28.02.2017 року з ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» (Росія) та п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 року № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних коштів, що незаконно знаходяться за її межами» у частині порушення вимог щодо декларування валютних цінностей, доходів та майна, яке перебуває за межами Україні станом на 01.10.2017 року, на 01.01.2018 року, на 01.04.2018 року, на 01.07.2018 року, на 01.10.2018 року, на 01.01.2019 року при виконанні експортних контрактів № 94 РОА від 29.09.2016 року, № 46 РОА від 28.02.2017 року з ТОВ «Регіональне об`єднання автостанцій» (Росія).

Щодо виявленого в ході проведення перевірки факту неподання до контролюючого органу звіту про суми податкових пільг, колегія суддів зазначає наступне.

Як вказано в Акті перевірки, до ТДВ «ОРІОН-АВТО» за не подачу до контролюючого органу звітів про суми податкових пільг за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року застосовано штрафні санкції (Акт від 01.11.2019 року № 5772/14-29-50-05-06).

В свою чергу, документальна планова виїзна перевірка ТДВ «ОРІОН-АВТО» проводилась за період діяльності з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року, проте за період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року ТДВ «ОРІОН-АВТО» до контролюючого органу не надавались звіти про суми податкових пільг, хоча у вказаному періоді користувалось пільгами зі сплати податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Відповідач дійшов обґрунтованого висновку в Акті перевірки про порушення Позивачем п. 16.1.3. пп. 16.1.6 п. 16.1 ст. 16 ПК України, п. 3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1233, оскільки ТДВ «ОРІОН-АВТО» не було подано до контролюючого органу за період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року звіту про суми податкових пільг.

Разом з цим, судом першої інстанції взагалі не було надано оцінки вказаним обставинам та залишено поза увагою, при цьому скасувавши ППР від 07.05.2021 року № 1, винесеного контролюючим органом за вищеописане порушення.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 07.05.2020 року за № 1, № 1, №1, №1 та № 1 ГУ ДПС у Миколаївській області діяло на підставі приписів Податкового кодексу України та у межах своїх повноважень.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції та доводи Позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Проте, суд першої інстанції приведені обставини та правове регулювання спірних правовідносин не врахував під час розгляду справи по суті, в зв`язку з чим дійшов хибного висновку щодо наявність підстав для задоволення позову, з яким колегія суддів категорично погодитись не може з огляду на правомірність винесених податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з наявністю встановлених контролюючим органом порушень вимог податкового законодавства.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

В свою чергу, як визначено п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та, в свою чергу, наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат, згідно із ст. 139 КАС України, не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ОРІОН-АВТО» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Прийняте нове рішення у справі, яким відмовити Товариству з додатковою відповідальністю «ОРІОН-АВТО» у задоволенні адміністративного позову до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: О.І. Шляхтицький