Справа № 320/56379/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Защитинська Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Справа № 320/56379/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Гладчука Дмитра Івановича

третя особа, яка не заявляє Державна служба України з безпеки на

самостійних вимог щодо транспорті

предмета спору на стороні

Відповідача

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Гладчука Дмитра Івановича (далі - Відповідач), третя особа Державна служба України з безпеки на транспорті(далі- Третя особа) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність, не вчинення передбачених КУпАП Директором департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Гладчука Дмитра Івановича, що полягає у належному розгляді (фактичному розгляді) скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматич режимі, стосовно особи, яка має реєстраційне місце проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 21.10.2024 AB № 00001777;

- зобов`язати Директора департаменту державного нагляду (контролю за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Гладчука Дмитра Івановича скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстраційне місце проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 21.10.2024 серії АВ № 00001777.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року матеріали адміністративної справи №320/56379/24 передано за підсудністю на розгляд до Жашківського районного суду Черкаської області.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова серії АВ № 00001777 від 21.10.2024 містить посилання на технічний засіб, спеціалізований напівпричіп, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що призводить до можливості його точної ідентифікації, а тому відповідає вимогам законодавства.

Також суд відзначив, що Позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом та не використовувався в момент зафіксованого порушення як такий, а тому маса для такого транспортного засобу, встановлена законодавцем - не більше 40 тон.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що відмова директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Гладчука Дмитра Івановича в задоволенні скарги позивача на постанову серії АВ № 00001777 від 21.10.2024, є обґрунтованою та мотивованою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення змінити в частині мотивів з яких воно прийняте.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Третя особа зазначає, що судом першої інстанції помилково відкрито провадження у справі за правилами статті 286 КАС України, оскільки Позивачем не заявлялася вимога про скасування постанови Укртрансбезпеки щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 132-2 КупАП.

Також Апелянт стверджує, що позов у цій справі пред?явлений до неналежного відповідача, оскільки директор департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті є керівником структурного підрозділу Укртрансбезпеки, яка не має статусу юридичної особи.

Крім того, представник Укртрансбезпеки зазначає, що суд першої інстанції замість Позивача визначив межі судового розгляду за відсутності вказаного у позовній заяві конкретного предмета спору.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм процесуального права, що є підставою для його зміни в частині мотивів.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025 відкрито провадження за цією апеляційною скаргою, учасникам справи встановлено строк на подачу відзиву, та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить таку апеляційну скаргу задовольнити, зазначаючи доводи, аналогічні тим, що були викладені Апелянтом.

У строк, встановлений судом, відзив від Позивача не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

Згідно з ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою та третьою цієї статті.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством чітко розмежовано предметну підсудність місцевих загальних судів як адміністративних та окружних адміністративних судів та віднесено спори із суб`єктами владних повноважень, зокрема органами Укртрансбезпеки з приводу вчинення ними владно-управлінських дій, бездіяльності або прийняття рішень до юрисдикції адміністративних судів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що Позивачем у цій справі є фізична особа, а саме ОСОБА_1 .

Відповідачем у цій справі є директор Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Гладчук Дмитро Іванович.

Предметом спору в цій справі є бездіяльність директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Гладчука Дмитра Івановича щодо належного розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, ця адміністративна справа підсудна Київському окружному адміністративному суду, до якого спочатку правильно звернувся з цією позовною заявою Позивач, а не Жашківському районному суду Черкаської області, яким її було розглянуто та вирішено спір.

Разом з тим, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Аналіз зазначених норм права дозволяє колегії суддів стверджувати, що первинно положення цієї статті спрямовані на недопущення спорів між судами одного інституційного рівня, яким підсудні справи з однаковим предметом спору. Саме тому, щоб унеможливити множинного пересилання справи з одного суду до іншого з підстави забезпечення дотримання територіальної підсудності, закон встановив таку заборону. Положення частини другої статті 30 КАС, які відсилають до положень статті 29 цього Кодексу, посилюють правильність думки про те, що передача справ з одного суду до іншого за підсудністю забороняється з підстав саме територіальної підсудності, а не предметної.

Разом з тим, розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отже, з метою виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та направити справу для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19 та в ухвалі від 31.10.2024 у справі № 320/30942/24.

При цьому, апеляційним судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» («Занд проти Австрії») визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Крім того, іншим доводам Апелянта, зокрема щодо кола відповідачів у цій справі та предмету розгляду, не була надана оцінка судом, встановленим законом, а тому перегляд таких висновків судом апеляційної інстанції є передчасним.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права, а тому враховуються судом під час перегляду цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо предметної підсудності цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених, зокрема статтею 20 Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті підлягає задоволенню частково, рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року - скасуванню, а справа - направленню для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для здійснення перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 238, 242-244, 250, 308, 311, 315, 318, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року - скасувати та направити справу № 320/56379/24 для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев