Справа № 372/944/25
Суддя: Висоцька Г. В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/944/25
Провадження № 2-а-32/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Висоцької Г.В., за участю секретаря судових засідань Яворської М.М., представника позивача Євдокимова Д.А., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому позивач звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обгунтування своїх вимог зазначив, що Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 252 від 18 лютого 2025 року, винесеною виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позивача по справі ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 17 000 гривень. Зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку з закриттям провадження, оскільки винесена поза межами строку накладення адміністративного стягнення та відсутністю на момент вчинення правопорушення, норм законодавства.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань до суду не подав, правом подати відзив не скористався.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 252 від 18 лютого 2025 року, винесеною виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позивача по справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 17 000 гривень.

Відповідно до фабули оскаржуваної постанови, Позивач по справі, будучи військовозобов`язаним, протягом 7 днів з дня прибуття до нового місця проживання особисто не прибув до Відповідача для взяття його на військовий облік.

При цьому Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у розмірі штрафу 17 000 грн. на підставі норми ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка набрала сили 18 травня 2024 року.

Позивач по справі проживав, був зареєстрований та перебував на військовому обліку в м. Бровари Київської області та був знятий з реєстраційного обліку місця проживання в м. Броварах 17 грудня 2020 року, що підтверджується відповідним штампом про зняття з реєстрації за місцем проживання у паспорті Позивача.

У грудні 2020 року Позивач переїхав на постійне місце проживання до с. Ходосівка Обухівського району Київської області, реєстрацію за місцем проживання не здійснював, проживаючи в орендованих житлових приміщеннях.

Таким чином, встановлений законом семиденний строк для прибуття Позивача для взяття його на військовий облік до Відповідача розпочався 18 грудня 2020 року та сплив 25 грудня 2020 року.

Однак, як зазначив позивач у позові та підтвердив представник у судовому засіданні, в силу обставин пандемії коронавірусної інфекції та обмеження доступу до державних установ Позивач для взяття його на військовий облік до Відповідача не прибув, продовжуючи перебувати на військовому обліку за старим місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому після початку повномасштабного вторгнення 13 березня 2022 року Позивачем як добровольцем добровільно укладено контракт з Силами територіальної оборони Збройних Сил України, що підтверджується копія контракту добровольця, довідки та витягу з наказу Командувача Сил Територіальної оборони ЗСУ.

В подальшому 16 липня 2024 року на виконання вимог закону Позивач належно та вчасно оновив свої військово-облікові дані, зокрема і відомості про місце проживання, через додаток "Резерв+", що підтверджується електронним військово-обліковим документом.

Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, було вчинене Позивачем 25 грудня 2020 року на той момент, коли частини 3 у вказаній статті КУпАП взагалі ще не існувало і в цілому до введення правового режиму воєнного стану в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 18.12.2019 у справі №158/286/17, КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення».

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях КСУ від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до правової позиції Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові від 19 червня 2024 року по справі 712/178/24, закінчений склад адміністративного правопорушення щодо неприбуття для взяття на військовий облік виник саме після спливу семи днів, тобто на восьмий день з дня прибуття до нового місця проживання.

Отже, станом на день вчинення Позивачем правопорушення 25 грудня 2020 року, передбаченого ст. 210 КУпАП, частини 3 вказаної статті 210 КУпАП ще не існувало, а вчинене Позивачем правопорушення могло б кваліфікуватись за ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Таким чином, Позивача притягнуто до відповідальності за нормою закону, неіснуючою на момент вчинення ним правопорушення, та зворотньо застосовано до нього норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка посилювала відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених ст. 210 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до редакції ст. 38 КУпАП, яка діяла до набрання чинності законодавчих змін до КУпАП 18 травня 2024 року, зокрема і на період вчинення відповідного адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

У період виникнення спірних правовідносин (грудень 2020 року) до правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 210 КУпАП, застосовувався загальний строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ч. 1 статті 38 КУпАП, який сплив 25 лютого 2021 року.

Окрім цього, керуючись нормою ч. 7 ст. 38 КУпАП, річний строк з моменту вчинення правопорушення сплив 25 грудня 2021 року.

Відносно моменту виявлення відповідного правопорушення, Відповідачу було достоменно відомо про нього станом на 13 березня 2022 року на момент укладення Позивачем контракту як добровольця з Силами територіальної оборони ЗСУ, а тим більше станом на 17 липня 2024 року після належного та своєчасного оновлення Позивачем своїх військово-облікових даних в електронному кабінеті військовозобов`язаного (додатку "Резерв+). Тому навіть виходячи з найбільш суворого тлумачення строку накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, такий строк розпочався 17 липня 2024 року та закінчився 17 жовтня 2024 року.

Зі змісту статті 38 КУпАП вбачається, що початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

В свою чергу, норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Оскільки оскаржувана постанова була винесена 18 лютого 2025 року, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, Іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядникам і адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Отже, встановлені під час судового розгляду справи обставини вказують на суттєві процесуальні прошення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись статтями 9.14,77, 90, 205, 242-246,250, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 252 від 18 лютого 2025 року за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Висоцька