Справа № 320/9353/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9353/22 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області, яка викладена у листі від 02.08.2022 №29/Ж-322 щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги за 2 групою інвалідності, що настала за захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до статей 97-100 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі, втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України від 11.01.2016 № 4;

- скасувати Висновок Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.08.2022 про відмову у призначення одноразової грошової допомоги позивачу за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання, пов`язаним з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаним з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення та виплату грошової допомоги відповідно до статей 97-100 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі, втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги за 3 групою інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з витягом з наказу т.в.о начальника Головного управління Національної поліції у Київській області від 04.08.2016 №433о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Підставою звільнення було, зокрема, свідоцтво про хворобу від 27.07.2016 №243/Зв. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АГ № 0006357 позивачеві встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Водночас, за захворюваннями, отриманими при проходженні служби в органах внутрішніх справ, а саме під час виконання службових обов`язків міліціонера та основних функцій міліції, позивачу МСЕК було встановлено 19.07.2018 ступінь втрати працездатності у відсотках значно більший, а саме 80 відсотків, та встановлена 2 група інвалідності з «Захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» довічно. 29.12.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення йому грошової допомоги за встановленою 2 групою з урахуванням виплаченої грошової суми за 3 групою інвалідності. Проте, відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, посилаючись на те, що ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, призначення інвалідності яких настало захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 від 21.04.2000.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 21.09.2016 позивач отримує пенсію за вислугу років та перебуває на обліку в УПФ.

Відповідно до посвідчення від 11.10.2016 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як зазначено у витязі з наказу від 04.08.2016 № 433 о/с, позивача було звільнено зі служби в поліції у запас за пп.2 п.1 ст. 77 (через хворобу) (а.с. 8).

Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 327 від 18.10.2016 № 0513614, позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до довідки серії АГ № 0006357, ступінь втрати професійної працездатності складає 60%.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 243/Зв від 27.07.2016, з внесеними змінами на підставі довідки від 11.07.2017 № 37, позивач має захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

19.08.2019 позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції у Київській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Київській області від 12.09.2019 № 29/ш-591 позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №320/7090/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020, було визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Національної поліції в Київській області, оформлену протоколом засідання комісії №20 від 06.09.2019, що викладена в листі від 12.09.2019 № 29/ш-521, у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності, відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС № 4 від 11.01.2016, а також зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленою 3 групою інвалідності на підставі статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

На виконання зазначеного рішення суду, відповідачем було затверджено 17.12.2020 висновок про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у розмірі 147140 грн.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції у Київській області від 23.12.2020 №2101 було проведено виплату зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, відповідно до протоколу засідання комісії Головного управління Національної поліції у Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 17.12.2020 № 23.

В подальшому згідно довідки МСЕК серії АВ № 1042427 від 19.07.2018 позивачу встановлена 2 група інвалідності з 17.07.2018 довічно, з захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,

29.12.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено 2 групу інвалідності з урахуванням раніше виплаченої грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності на підставі рішення суду від 20.07.2020 у справі №320/7090/19.

Проте, відповідач листом від 03.03.2021 №29/ш-134 повідомив позивача про те, що згідно з протоколом засідання комісії Головного управління Національної поліції в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 18.09.2018 № 22 комісія дійшла висновку про відмову позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, враховуючи те, що відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Про результати розгляду цієї заяви позивача від 30.08.2018 було повідомлено позивача листом від 24.09.2018 №29/Ш-1060.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі № 320/3463/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Київській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.12.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі різниці між грошовими сумами за 2 та 3 групами інвалідності з захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції відповідно до ст.ст. 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності з захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у розмірі різниці між розміром одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, яка визначається 90-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатної особи на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, та виплаченою грошовою сумою одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності з захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст.ст. 97-101 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням викладених судом висновків.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання судового рішення у справі № 320/3463/21 відповідачем розглянуто подану позивачем заяву та затверджено висновок про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги. Згідно листа відповідача від 02.08.2022 № 29/Ж-322 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, враховуючи те, що відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погоджуючись зі вказаною відмовою позивач і звернувся до суду вже з даним позовом.

Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються сторонами спору та встановлені судовими рішеннями у справах №320/6398/18 та №320/7090/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже спірним у даній справі № 320/9353/22 є вирішення питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням йому 2 групи інвалідності замість 3, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ за результатами повторного огляду від 19.07.2018.Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності діючим Порядком № 4 (в редакції до 14.05.2019) було встановлено право позивача на отримання грошової допомоги (у більшому розмірі) з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин у даній справі).

Згідно із підпунктом 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що поліцейський протягом шести місяців після звільнення з поліції у зв`язку з визначенням йому інвалідності, що настала внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції має право отримати одноразову грошову допомогу.

Приписами частини 2 статті 97 Закону № 580-VIII регламентовано, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

За приписами статті 100 Закону № 580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Частинами 3, 6 цієї статті визначено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності ІІІ групи 16.09.2016, він у 2020 році на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №320/7090/19 отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 147 140,00 грн.

Станом на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ за результатами повторного огляду від 19.07.2018 механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів) було визнано у Порядку та умовах виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (далі - Порядок № 4).

Підпунктом 2 пункту 4 розділу І Порядку № 4 встановлено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу І Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

У відповідності до пункту 3 розділу ІІІ Порядку заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату одноразової грошової допомоги із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи (пункт 5 Порядку №45).

Разом з тим, пунктом 8 розділу IV Порядку № 4 (у редакції чинній до 14.05.2019 тобто станом на встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ за результатами повторного огляду від 19.07.2018) визначено, що у разі якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату одноразової грошової допомоги із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання одноразової грошової допомоги.

Проте, у подальшому, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №414/33385 від 19.04.2019, були внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, а саме, абзац перший пункту 8 викладено в наступній редакції: «Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми».

Вказаний наказ набув чинності 14.05.2019.

Слід зазначити, що п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

В даному випадку позивачу ІІ групу інвалідності встановлено з 17.07.2018 згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 19.07.2018. Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності у позивача виникло 17.07.2018.

Тобто, між встановленням 3 групи інвалідності та 2 групи інвалідності пройшов строк менше 2 років.

Частиною 6 статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

В свою чергу, на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності діючим Порядком № 4 (в редакції до 14.05.2019) було встановлено право позивача на отримання грошової допомоги (у більшому розмірі) з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, нормами Закону України «Про Національну поліцію» встановлено можливість для особи реалізувати своє право на отримання грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього права на таку допомогу, таке право не може ставитись у залежність від дати його звернення за такою допомогою, якщо таке звернення відбулось у межах трирічного строку.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання спірної грошової допомоги.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова