Справа № 362/2182/25
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2182/25
Провадження № 2-а/362/29/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.25 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просить постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 № б/н від 25.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) визнати протиправною та скасувати; Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Разом із позовною заявою від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої він зазначив, що 25 березня 2025 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач отримав протокол №306 від 25.03.2025 про адміністративне правопорушення та резолютивну частину постанови б/н від 25.03.2025. Відповідно до протоколу № 306 від 25.03.25, начальник відділення обліку мобілізаційної роботи-заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_2 вважає, що в діях Позивача наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Як зазначено у протоколі, Позивач, після направлення повістки № 83/39/12 від 31.07.2024 для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`явився в термін вказаний в повістці 05.08.2024, без поважних причин, чим порушив вимоги частини 10 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», частину 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (додаток 2 п.1.2 до Переліку). У цьому ж протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 відбудеться об 11:30 25 березня 2025 року в кабінеті № 6 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до резолютивної частини постанови б/н та підпису від 25.03.25, на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Екземпляр протоколу та резолютивної частини постанови Позивач отримав у день їх складання та винесення тобто 25.03.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не погоджується з протоколом та постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності оскільки вважає, що постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, так як у постанові не вказано: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення). Крім того, постанова не містить підпис особи, яка її винесла. Окрім того, Відповідач пропустив строки притягнення Позивача до відповідальності, встановлені статтею 38 КУпАП. Позивач стверджує, що не отримував повістки № 83/39/12 від 31.07.2024 для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому і не з`явився в термін вказаний в повістці 05.08.2024. Відповідно до витягу з наказу №225 від 13.08.2023 (ВЧ НОМЕР_1 ), солдата ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено із військової служби у запас з виключенням із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 . 28.08.2023, Позивача взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить відмітка у військовому квитку. 19.03.2025, у застосунку «Резерв+» з`явилося повідомлення про порушення Позивачем правил військового обліку. У зв`язку з цим, Позивач, 25.03.2025, самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою з`ясування підстав з яких ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішило, що Позивач порушує правила військового обліку. За результатами з`ясування обставин порушення Позивачем правил військового обліку останньому було надано для ознайомлення копію повістки від 31.07.2024 на якій проставлена відмітка відповідно до якої Позивач не проживає за вказаною адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене не відповідає дійсності, оскільки з 2017 року місцем реєстрації та постійного проживання Позивача є: АДРЕСА_1 . 14.03.2025, ІНФОРМАЦІЯ_7 , на адресу Відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Васильків), скеровано лист з переліком осіб, які порушують правила військового обліку з метою їх доставки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі і Позивача. За таких обставин Позивач стверджує, що у період з 28.08.2023 по 19.03.2025, ІНФОРМАЦІЯ_8 не висловлював жодних зауважень до Позивача щодо порядку перебування на військовому обліку. У Відповідача наявні всі анкетні дані Позивача і номер телефону. За необхідності, Відповідач, в телефонному режимі міг повідомити Позивача про обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак цього зроблено не було, натомість Відповідач вирішив піти шляхом накладення на Позивача адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. і зробив це через 8 місяців після направлення повістки, яка Позивачу вручена не була! Тому Позивач вважає, що протокол та постанова від 25.03.2025, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою і, як наслідок, підлягає скасуванню оскільки доказів, які підтверджують винуватість Позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, у постанові № б/н від 25.03.2025, не наведено.

Додатковими підставами для забезпечення позову у вигляді у виді зупинення дії індивідуального акту, а саме постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 за № б/н від 25 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП України відповідно до якої на ОСОБА_1 , 1978 р.н. (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн., що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду. Зокрема, Позивачу надано 15-денний строк для сплати штрафу. У вказаний строк штраф сплачений не буде так як ОСОБА_1 оскаржив постанову про притягнення його до адмінвідповідальності до суду. Розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 триватиме більше місяця. За таких обставин постанова буде направлена на примусового виконання до Державної виконавчої служби, яка стягуватиме з ОСОБА_1 штраф в сумі 34 000 грн., тобто у подвійному розмірі, що негативно вплине на матеріальний стан його родини оскільки на утриманні Позивача перебувають двоє малолітніх дітей (2013 та 2015 р.н.) та дружина.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та залучено у якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до ч. 1-2 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи про виклик у судове засідання, отже, розгляд такої заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25.03.2025 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 було винесено постанову №б/н про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Разом з тим, не погоджуючись із постановою від 25.03.2025 року №б/н, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування вказаної постанови, одночасно подавши заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів у виді зупинення дії індивідуального акту, а саме постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 за № б/н від 25 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 2 п. 3 статті 150 КАС України заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Так, предметом позову є скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., які він повинен сплатити в 15-денний строк, але у вказаний строк позивачем не сплачено вказані кошти, а тому вказана постанова буде направлена на примусове виконання до Державної виконавчої служби, яка стягуватиме з ОСОБА_1 штраф вже в сумі 34 000 грн., тобто у подвійному розмірі.

А тому, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача до ухвалення рішення в цій справі, а для відновлення порушених прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль, часу та витрат.

З урахуванням цього суд вважає обґрунтованими приведені заявником твердження в обґрунтування клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, характер спору, що виник, а також те, що вказані дії можуть привести до утруднення виконання можливого рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись статтями 150, 151 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

У порядку забезпечення позову зупинити дію постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 за № б/н від 25 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП України про накладення на ОСОБА_1 , 1978 р.н. адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн.,до моменту набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_12 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Міністерство оборони України, , адреса: 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних сил, буд. 6.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко