Справа № 300/5820/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа №300/5820/23

адміністративне провадження № К/990/10465/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 300/5820/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про стягнення коштів, скасування наказу та визнання дій протиправними,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період невиконання судового рішення у справі №300/1214/23 з 23 травня 2023 року по 15 червня 2023 року в розмірі 13795 гривень;

- стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь позивача невиплачену в 2021, 2022 та в 2023 році грошову допомогу в розмірі 48282 гривні;

- визнати незаконним і скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Управління Держпраці в Івано-Франківській області М.О.Тиченка від 21 серпня 2023 року № 23-к «Про оголошення простою»;

- стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь позивача різницю між середньою зарплатою та фактично виплаченою позивачу заробітною платою за період простою з 21 серпня 2023 року по 18 вересня 2023 року та в сумі 9156,42 гривень;

- визнати протиправними дії голови комісії з ліквідації Управління Держпраці в Івано-Франківській області Тиченка Максима Олександровича щодо невиконання законних вимог позивача: про нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період невиконання судового рішення у справі № 300/1214/23 з 23 травня 2023 року по 15 червня 2023 року в розмірі 13795 гривень та про оплату часу вимушеного прогулу (заяви від 10 липня 2023 року, від 17 серпня 2023 року); про нарахування грошової допомоги в 2023 році при наданні щорічної відпустки згідно наказів від 21 червня 2023 року №3-відп., від 14 липня 2023 року №10-відп. та за 2021 і 2022 роки (заяви від 20 серпня 2023 року, від 23 серпня 2023 року).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року, адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період невиконання судового рішення у справі №300/1214/23 з 23 травня 2023 року по 14 червня 2023 року включно у розмірі 13028 гривень 46 копійок. Стягнуто з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 невиплачену в 2021, 2022 та 2023 році грошову допомогу в розмірі 48281,94 гривню. Визнано протиправним і скасовано наказ голови ліквідаційної комісії Управління Держпраці в Івано-Франківській області Тиченка Максима Олександровича від 21 серпня 2023 року №23-к «Про оголошення простою». Стягнуто з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 різницю між середньою заробітною платою та фактично виплаченою заробітною платою за період простою з 21 серпня 2023 року по 18 вересня 2023 року, у розмірі 10005,87 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11 березня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №300/5820/23. Заявник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30 вересня 2016 року № 1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Як вбачається з рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року, зазначену справу судом розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності або розглянутих в порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Відповідач, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених у підпункті«а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Зокрема, стверджує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Верховний Суд відзначає, що, визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки, є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Проте, заявником не вказано таких обставин та не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

За вказаних обставин, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики

Крім того, заявником не наведено підстав касаційного оскарження судових рішень, визначених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України, з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до опису обставин справи, цитування норм законодавства, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може забезпечувати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Отже, заявником касаційної скарги не продемонстровано наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Відтак, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 300/5820/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про стягнення коштів, скасування наказу та визнання дій протиправними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

В.Е. Мацедонська