Справа № 380/20808/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 рокусправа № 380/20808/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 19 від 05.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши період навчання в Стрийському середньому профтехучилищі № 35 Львівської області з 01 вересня 1986 року по 08 травня 1987 року, період військової служби в лавах радянської армії з 13 травня 1987 року по 09 травня 1990 року, періоди роботи у російській федерації в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 02 серпня 1990 року по 24 листопада 1992 року та в районі Крайньої Півночі з 06 березня 1993 року по 19 грудня 1993 року; з 17 березня 1995 року по 17 серпня 1995 року; з 19 лютого 1996 року по 01 грудня 1997 року; з 01 липня 1998 року по 21 вересня 1998 року; з 16 серпня 1999 року по 31 травня 2003 року; з 01 червня 2003 року по 24 вересня 2003 року; з 21 травня 2004 року по 15 травня 2006 року; з 16 травня 2006 року по 15 лютого 2014 року; з 25 червня 2014 року по 13 лютого 2015 року; з 25 лютого 2015 року по 21 липня 2020 року, до загального страхового стажу 31 рік 6 днів, з урахуванням висновків суду.

Позовні вимог обґрунтовано тим, що позивач звертався до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 19 від 05.09.2024 у призначенні пенсії було відмолено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає рішення відповідача протиправним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Ухвалою судді від 14.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція відповідача викладена у вигляді на позовну заяву, у якій представниця щодо задоволення позову заперечила та вказала, що позивачу не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 08.05.1987 згідно диплома серії № НОМЕР_1 , оскільки диплом виданий ОСОБА_1 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 (згідно паспорта НОМЕР_2 виданого 10.01.2014 Сколівським РС ГУ ДМС у Львівській області) та період проходження військової служби з 13.05.1987 по 09.05.1990 згідно військового квитка серії НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці власника зазначеного по-батькові ОСОБА_2 (рос.), що не відповідає паспортним даним згідно паспорта серії НОМЕР_2 виданого 10.01.2014 Сколівським РС ГУ ДМС у Львівській області Євстахійович.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1992 по 24.11.1992, з 06.03.1993 по 19.12.1993, з 17.03.1995 по 17.08.1995, з 19.02.1996 по 01.12.1997, з 01.07.1998 по 21.09.1998, з 16.08.1999 по 31.05.2003, з 01.06.2003 по 24.09.2003, з 21.05.2004 по 15.05.2006, з 16.05.2006 по 15.02.2014, з 25.06.2014 по 13.02.2015 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 та період з 25.02.2015 по 21.07.2020 згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 , представник відповідача вказала, що позивач в зазначені вище періоди працював на території російської федерації. Зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві; Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди. Крім цього, російська федерація ще у червні 2022 року денонсувала Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. З огляду на викладене, як зазначає представник відповідача 1, Пенсійний фонд України звернувся із запитом від 27.12.2022 за № 2800-030102-5/56080 щодо погодження порядку дій, який буде застосовуватись до прийняття відповідного нормативно-правового акту у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при призначенні пенсій/поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації. Відповідно до запропонованого порядку дій, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058. Міністерство соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики) листом від 12.01.2023 №411/0/223/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо порядку дій. При призначенні пенсії, Мінсоцполітики запропонувало заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії враховувати за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058, а за період по 31.12.1991 - на умовах, визначених абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058. Згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

У відповідності до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 10.01.2014 Сколівським РС ГУ ДМС у Львівській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_6 від 02.08.1990, ОСОБА_1 у період з 13 травня 1987 року по 09 травня 1990 року проходив військову службу в радянській армії; у періоди з 02 серпня 1990 року по 24 листопада 1992 року, з 06 березня 1993 року по 19 грудня 1993 року, з 17 березня 1995 року по 17 серпня 1995 року, з 19 лютого 1996 року по 01 грудня 1997 року, з 01 липня 1998 року по 21 вересня 1998 року, з 16 серпня 1999 року по 31 травня 2003 року, з 01 червня 2003 року по 24 вересня 2003 року, з 21 травня 2004 року по 15 травня 2006 року, з 16 травня 2006 року по 15 лютого 2014 року, з 25 червня 2014 року по 13 лютого 2015 року працював на території російської федерації (в районах, прирівняних до Крайньої Півночі, а також в районах Крайньої Півночі).

Згідно копії вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_5 від 25.02.2015, ОСОБА_1 з 25 лютого 2015 року по 21 липня 2020 року також працював в районах Крайньої Півночі російської федерації.

ОСОБА_1 29.08.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 05.09.2024 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Згідно вказаного рішення, вік заявника 55 років 03 місяці 26 днів; страховий стаж становить 03 роки 03 місяці 26 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано:

- період навчання з 01.09.1986 по 08.05.1987 згідно диплома серії № НОМЕР_1 , оскільки диплом виданий ОСОБА_1 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 (згідно паспорта НОМЕР_2 виданого 10.01.2014 Сколівським РС ГУ ДМС у Львівській області);

- період проходження військової служби з 13.05.1987 по 09.05.1990 згідно військового квитка серії НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці власника зазначеного по-батькові ОСОБА_3 (рос.), що не відповідає паспортним даним ОСОБА_4 (рос.) (згідно паспорта серії НОМЕР_2 виданого 10.01.2014 Сколівським РС ГУ ДМС у Львівській області);

- періоди роботи з 01.01.1992 по 24.11.1992, з 06.03.1993 по 19.12.1993, з 17.03.1995 по 17.08.1995, з 19.02.1996 по 01.12.1997, з 01.07.1998 по 21.09.1998, з 16.08.1999 по 31.05.2003, з 01.06.2003 по 24.09.2003, з 21.05.2004 по 15.05.2006, з 16.05.2006 по 15.02.2014, з 25.06.2014 по 13.02.2015 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 та період з 25.02.2015 по 21.07.2020 згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території ррфср по 31.12.1991.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 05.09.2024 протиправним, позивач звернувся до суду з метою його скасування.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Щодо не зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 24.11.1992, з 06.03.1993 по 19.12.1993, з 17.03.1995 по 17.08.1995, з 19.02.1996 по 01.12.1997, з 01.07.1998 по 21.09.1998, з 16.08.1999 по 31.05.2003, з 01.06.2003 по 24.09.2003, з 21.05.2004 по 15.05.2006, з 16.05.2006 по 15.02.2014, з 25.06.2014 по 13.02.2015, з 25.02.2015 по 21.07.2020, суд зазначає наступне.

Як слідує із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_6 від 02.08.1990, а також вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_5 від 25.02.2015, останній у вищевказані періоди працював на території російської федерації (в районах, прирівняних до Крайньої Півночі, а також в районах Крайньої Півночі).

При цьому підставою для відмови в зарахуванні спірних періодів до трудового стажу позивача слугувало те, що відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території ррфср по 31.12.1991.

Суд враховує, що одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, у тому числі Україна та Російська Федерація (далі Угода від 13.03.1992).

Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Отже, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Відповідно до положень статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди від 13.03.1992, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві. Постанова набрала чинності 02.12.2022.

Водночас, відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватися у Росії. Тобто, існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Суд зазначає, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірних періодах, вказані вище Угоди були чинними для України, відтак підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Окрім того, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Так, 01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України за № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і, яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року, ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.

Проте, суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому, враховуючи те, що позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не зараховувати такі періоди роботи до його страхового стажу.

Щодо не зарахування періодів військової служби позивача в радянській армії з 13.05.1987 по 09.05.1990, а також періоду його навчання з 01.09.1986 по 08.05.1987 згідно диплома серії № НОМЕР_1 суд зазначає таке.

Так, підставою для відмови в зарахуванні спірних періодів до трудового стажу позивача слугувала розбіжність між фактичним по батькові позивача ОСОБА_5 , з по батькові позивача, зазначеним у документах ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до пункту 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються, зокрема, військові квитки.

Пунктом 8 Порядку №637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Суд враховує, що у військовому квитку серії НОМЕР_3 зазначено по батькові позивача ОСОБА_3 . Також згідно диплома серії № НОМЕР_1 по батькові позивача зазначено ОСОБА_2 .

Водночас суд з експертного висновку №056/1231-m, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз 06.08.2024, встановив, зокрема, наступне: «імена по батькові ОСОБА_7 (паспорт, запис ОСОБА_1 ) та ОСОБА_8 (диплом, запис ОСОБА_1 ), ОСОБА_9 (свідоцтво про народження, запис ОСОБА_10 ), а також рос. ОСОБА_11 (трудова книжка, вкладка до трудової книжки, паспорт, записи російською мовою ОСОБА_12 ), рос. ЕВСТАХИЕВИЧ (диплом, запис російською мовою ОСОБА_12 ), ОСОБА_13 (військовий квиток, запис російською мовою ОСОБА_12 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними».

Тому, приймаючи до уваги той факт, що зазначені у військовому квитку серії НОМЕР_3 та дипломі серії № НОМЕР_1 по батькові позивача є фактично ідентичними по батькові позивача, яке зазначене у паспорті громадянина України, суд вважає, що відмовляючи у зарахуванні цих періодів служби та навчання до страхового стажу відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 19 від 05.09.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком, попередньо зарахувавши до його загального страхового стажу період навчання в Стрийському середньому профтехучилищі № 35 Львівської області з 01 вересня 1986 року по 08 травня 1987 року, період військової служби в лавах радянської армії з 13 травня 1987 року по 09 травня 1990 року, періоди роботи у російській федерації в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 02 серпня 1990 року по 24 листопада 1992 року та в районі Крайньої Півночі з 06 березня 1993 року по 19 грудня 1993 року; з 17 березня 1995 року по 17 серпня 1995 року; з 19 лютого 1996 року по 01 грудня 1997 року; з 01 липня 1998 року по 21 вересня 1998 року; з 16 серпня 1999 року по 31 травня 2003 року; з 01 червня 2003 року по 24 вересня 2003 року; з 21 травня 2004 року по 15 травня 2006 року; з 16 травня 2006 року по 15 лютого 2014 року; з 25 червня 2014 року по 13 лютого 2015 року; з 25 лютого 2015 року по 21 липня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що поданий адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії №19 від 05.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком, попередньо зарахувавши до його загального страхового стажу період навчання в Стрийському середньому профтехучилищі № 35 Львівської області з 01 вересня 1986 року по 08 травня 1987 року, період військової служби в лавах радянської армії з 13 травня 1987 року по 09 травня 1990 року, періоди роботи у російській федерації в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 02 серпня 1990 року по 24 листопада 1992 року та в районі Крайньої Півночі з 06 березня 1993 року по 19 грудня 1993 року; з 17 березня 1995 року по 17 серпня 1995 року; з 19 лютого 1996 року по 01 грудня 1997 року; з 01 липня 1998 року по 21 вересня 1998 року; з 16 серпня 1999 року по 31 травня 2003 року; з 01 червня 2003 року по 24 вересня 2003 року; з 21 травня 2004 року по 15 травня 2006 року; з 16 травня 2006 року по 15 лютого 2014 року; з 25 червня 2014 року по 13 лютого 2015 року; з 25 лютого 2015 року по 21 липня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.