Справа № 320/19786/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Парненко В.С.
Суддя-доповідач Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Справа № 320/19786/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.

суддів Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Перепелюка О.В.,

представника Відповідача Федоренка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства

«УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового

повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача за №345170410 від 17 травня 2023 року.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав, що договорами оренди чітко визначено 1,5% орендна плата за земельну ділянку від її нормативної грошової оцінки. Будь-які зміни до Договорів не вносились, а отже при поданні первинних податкових декларацій з плати за землю було допущено помилку при застосуванні 3%, що в подальшому було виправлено шляхом подання уточнюючих декларацій.

Також Позивач посилався на порушення Відповідачем процедури проведення перевірки, зокрема стверджував, що акт камеральної перевірки повинен бути підписаний посадовими особами (у множині), в той час, як він підписаний однією посадовою особою. Крім того, Відповідачем не було повідомлено представників Позивача про розгляд заперечень на акт перевірки; не визначено розмір грошових зобов`язань та не розглянуто питання щодо необхідності надсилання (вручення) платнику податків відповідного повідомлення-рішення.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України, внесено зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну орендну плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

При цьому, суд відзначив, що сторонами не надано доказів скасування чи визнання нечинним рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 у встановленому законом порядку, в тому числі і у судовому порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції зауважив, що незалежно від того, який розмір орендної плати встановлено у договорі, Податковий кодекс України вимагає, аби річний платіж був у розмірі не меншому ніж регламентовано нормами ПК України.

Суд також визнав необґрунтованими посилання на порушення Відповідачем порядку проведення перевірки, зокрема зазначив, що акт камеральної перевірки підписується однією посадовою особою податкового органу, яка фактично і проводить дану перевірку.

Також суд зазначив, що дії контролюючого органу під час оформлення акту перевірки не могли істотно вплинути на правильність та обґрунтованість його висновків про порушення Позивачем норм податкового законодавства в частині декларування податкових зобов`язань з земельного податку.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги - задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог своєї скарги, Апелянт наполягає на тому, що станом на час проведення камеральної перевірки, всі умови Договору, які були визначені при його укладанні, є дійсними та не змінювались Сторонами договору, жодних пропозицій від Орендодавця - Київської міської ради на адресу Позивача щодо внесення до змін відносно збільшення щорічної орендної плати не надходило.

Разом з тим, Апелянт стверджує, що з 2017 року положення податкового законодавства, згідно з яким орендна плата за землю не може бути менше 3% від нормативної грошової оцінки, було скасоване і орендарі земельних ділянок з 01.01.2017 року стали керуватися ставками податку, визначеними в укладених договорах оренди, які не є меншими, ніж розмір, встановлений ПК України станом на 2021 рік.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українські хлібні традиції» також посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2021 у справі №635/4233/19.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024, 09.01.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано додаткові пояснення у справі в яких він просить апеляційну скаргу Позивача залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Контролюючий орган зазначає, що суд правомірно не прийняв до уваги посилання Позивача на те, що між сторонами не було укладено додаткову угоду про внесення змін до Договорів оренди, оскільки в пункті 4.3 договору чітко зазначено, що зміни вносяться, шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою, що і було зроблено Київською міською радою 28.02.2013, дане рішення було опубліковано в газеті «Хрещатик» від 02.04.2013 №45(4252).

Апелянтом також подані додаткові пояснення у справі у яких він зокрема зазначає, що до цього часу таке рішення Київської міської ради в частині, що стосується Позивача, не реалізовано, оскільки змін до договорів оренди земельних ділянок не внесено.

Апелянт додатково посилається на правові висновки Верховного Суду викладені, зокрема у постанові у справі №440/2722/20 та наполягає на нерелевантності правових позиції касаційного суду, на які посилається контролюючий орган.

6. На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду про витребування доказів, Позивачем було надано додаткові пояснення у справі, зокрема щодо внесення змін до договорів оренди землі.

Так, Апелянт зазначає, що від Орендодавця на адресу Позивача жодних пропозицій щодо внесення змін в Договори відносно збільшення щорічної орендної плати не надходило. Всі умови Договору, які були визначені при його укладанні, є дійсними та не змінювались Сторонами договору.

Апелянт стверджує, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. А згідно редакції ст. 247 ПК України станом на момент виникнення спірних правовідносин встановлений в розмірі не більше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Від Департаменту земельних ресурсів КМДА також надійшли пояснення щодо внесення змін до договорі оренди земельних ділянок та розміру орендної плати.

Зокрема, Департамент зазначає, що рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 було внесено зміни до договорів оренди земельних ділянок, зокрема й укладених з Позивачем. Стверджує, що Позивач був проінформований з необхідністю внесення відповідних змін шляхом направлення відповідних листів про

Також Департамент земельних ресурсів КМДА зазначив, що земельні ділянки, передані Позивачку в оренду, мають цільове призначення, класифіковане за кодом 11.02 та згідно Положення про плату за землю в місті Києві ставка податку складає 1,000% від нормативної грошової оцінки.

На виконання ухвали ШААС про витребування доказів від Державного архіву м. Києва КМДА надійшла архівна копія Рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 з додатками.

7. У судовому засіданні представник Апелянта додатково пояснив, що попри те, що зміни до договорів оренди земельних ділянок внесено не було, Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ» здійснювало нарахування та сплачувало земельний податок у відповідності до чинних норм Податкового кодексу України. Наполягав на тому, що станом на момент виникнення спірних правовідносин у ПК України було передбачено , що річна сума платежу встановлена у розмірі не більше 3 відсотків нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а позовні вимоги - задовольнити.

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав правову позицію контролюючого органу, викладену у відзиві на апеляційну скаргу. При цьому, повторно відзначив, що рішення Київської міської ради від 28.02.2013 не скасовано.

8. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

9. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

10. Обставини справи, установлені судом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, засобами телекомунікаційного зв`язку Позивачем 17.02.2021 подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер , якою визначені податкові зобов`язання по орендній платі за землю на 2021 рік у сумі 3694540,50 грн, в т.ч. місячна частка - 307878,32 грн /т. 1 а.с. 70 -73/.

Дана декларація прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанціями №1, №2 /т. 1 а.с. 74, 75/.

Судом також встановлено, що між ВАТ «КИЇВХЛІБ» (Орендар), з однієї сторони, та Київською міською радою (Орендодавець), з іншої сторони, 15.03.2005 укладено Договори оренди земельної ділянки №№ 91-6-00432, 91-6-00433, 91-6-00434.

У відповідності до пунктів 1.1, 2.1 зазначених Договорів Орендодавець, на підставі п. 3 рішення Київської міської ради від 23.12.2003 р. №317/1192, за Актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або земельна ділянка), визначена цим Договором. Об`єктом оренди відповідно до цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Ежена Потьє, 4 у Шевченківському районі м. Києва.

Згідно пунктів 4.2, 4.3 Договорів №№ 91-6-00432, 91-6-00433, 91-6-00434 річна орендна плата на земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 (однієї цілої і п`яти десятих) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього Договору.

Так, рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» внесено зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну орендну плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Сторонами не надано доказів скасування чи визнання нечинним рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 у встановленому законом порядку, в тому числі і у судовому порядку.

28.09.2022 Позивачем засобами телекомунікаційного зв`язку подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер , згідно якої задекларовано до зменшення податкове зобов`язання по орендній платі за землю за період січень - грудень на 2021 рік у сумі 773773,61 грн, за рахунок зменшення ставки орендної плати по договору оренди від 15.04.2005 №91-6-00434 /т.1 ст. 84 -88 /.

Камеральна перевірка уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний № від 06.01.2023 за 2021 рік проведена 23.01.2023 на підставі підпункту 191.1.2 пункту 191 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями, Кащенко Тетяною Федорівною - головним державним інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності з місцевих податків і зборів та спрощеної системи оподаткування юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві платника податків Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ».

За результатом камеральної перевірки контролюючим органом складено Акт камеральної перевірки від 23.01.2023 №5448/ж5/26-15-04-10-03/00381574 (надалі - Акт перевірки).

У Акті перевірки контролюючим органом установлено порушення податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб (КБК 18010600), зазначеними Приватним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ» в уточнюючій податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний № від 06.01.2023 за 2021 рік, є нижча, ніж визначено за результатами камеральної перевірки.

Акт перевірки контролюючим органом надіслано на адресу Позивача 24.01.2023 та отримано останнім 30.01.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /т.1 а.с. 117/.

Не погоджуючись з висновками викладеними у Акті перевірки, Позивачем 10.02.2023 надіслано (поштою) на адресу Відповідача Заперечення за вих. №10/02-04, які отримано контролюючим органом 14.02.2023.

Листом від 20.02.2023 за № 7071/1/26-15-04-10-08 ГУ ДПС у м. Києві повідомило позивача, що заперечення на Акт перевірки залишено без розгляду, оскільки подані з порушенням терміну встановлених ПК України.

На підставі висновків викладених у Акті перевірки контролюючим органом 16.02.2023 прийнято податкове повідомлення-рішення №120770410, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 2752998,33 грн, в т.ч. за податковим та/або іншими зобов`язаннями у розмірі 1835332,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкція (штрафами) у розмірі 917666,11 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомлення-рішення №120770410 Підприємством 07.03.2023 подано до Державної податкової служби України (надалі -ДПС України) скаргу №69 з вимогою скасувати дане податкове повідомлення-рішення, оскільки останнє прийнято з порушенням вимог законодавства.

За результатом розгляду скарги ДПС України 03.05.23 прийнято рішення №10742/6/99-00-06-03-02-06, яким скаргу задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення №120770410 у частині застосування штрафу у сумі 917666,11 грн, в іншій частині податкове повідомлення-рішення - залишено без змін(надалі - Рішення №10742/6/99-00-06-03-02-06).

На підставі висновків Акту перевірки з урахування висновків Рішення №10742/6/99-00-06-03-02-06 контролюючим органом прийнято 17.05.2023 податкове повідомлення-рішення №345170410, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 1835332,22 грн, в т.ч. за податковим та/або іншими зобов`язаннями у розмірі 1835332,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкція (штрафами) у розмірі 0 грн.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1.1 статті 75 ПК України, Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Статтею 206 Земельного кодексу України установлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У відповідності до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), а землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За правилами пункту 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 286.1 ПК України установлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з пункту 288.4 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок (п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу).

Згідно з пункту 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до пункту 285.1 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України установлено, що центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (у редакції що діє з 01.01.2018) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Так, згідно статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України).

У частині першій статті 30 Закону № 161-XIV передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір, визначений відповідно до наведених вище приписів законодавства, встановлюється в договорі.

Отже, питання встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності вирішується за згодою сторін договору із визначенням розміру орендної плати в такому договорі оренди. При цьому, сторонам договору слід враховувати положення пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України щодо мінімального/максимального розміру орендної плати за землю.

12. Як правильно встановлено судом першої інстанції, між ВАТ «КИЇВХЛІБ» (Орендар), з однієї сторони, та Київською міською радою (Орендодавець), з іншої сторони, 15.03.2005 укладено ряд Договорів оренди земельної ділянки.

Згідно пунктів 4.2, 4.3 зазначених Договорів, річна орендна плата на земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 (однієї цілої і п`яти десятих) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Водночас між сторонами погоджено, що розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього Договору.

Так, рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» внесено зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, зокрема й укладених з Позивачем, встановивши річну орендну плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Прийняте рішення передбачало застосування встановленого розміру річної орендної плати з моменту його офіційного оприлюднення, а також зобов?язувало орендарів земельних ділянок, зокрема Позивача, забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, договір про внесення змін до договорів оренди земельної ділянки від 15.03.2005 № 91-6-00433, № 91-6-00434, № 91-6-00432, укладених між Позивачем та Київською міською радою між сторонами не укладався, отже зміни безпосередньо до зазначених договорів внесено не було.

13. У контексті зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що єдиною підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме Договір оренди такої земельної ділянки. А порядок зміни умов договору врегульовано як у законах України, так і в конкретному договорі. Рішення органів місцевого самоврядування про визнання ставки орендної плати, до моменту внесення в основний договір змін за погодженням обох сторін, не може слугувати підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку.

14. Разом з тим, відомості про розірвання зазначених вище договорів у матеріалах справи також відсутні. На такі обставини не посилається ані ТОВ «Українські хлібні традиції», ані Департамент земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) у долучених до справи поясненнях/т. 2 а.с.81-84/.

15. Зазначене вище дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що станом на момент подання Апелянтом податкової декларації з плати за землю, якою визначені податкові зобов`язання по орендній платі за землю на 2021 рік, а також уточнюючої декларації, положення п.4.2 договорів оренди земельної ділянки від 15.03.2005 № 91-6-00433, № 91-6-00434, № 91-6-00432 були чинними у первісній редакції, якою річна орендна плата за земельну ділянку встановлена у розмірі 1,5 % від її нормативної грошової оцінки.

16. Надаючи оцінку доводам Апелянта, колегія суддів також враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 635/4233/19. У зазначеній справі ВП ВС сформувала правовий висновок, згідно з яким рішення органу місцевого самоврядування не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни розміру (ставки) орендної плати, оскільки орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями встановлювати граничні (мінімальний та максимальний) розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, бо такі ставки встановлюються, з урахуванням правової природи орендної плати як загальнодержавного податку, у ПК України.

17. Водночас, апеляційний суд відзначає, що зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду сформовані касаційним судом у справі, яка має відмінний суб`єктний склад і предмет спору. Проте, ці відмінності не стосуються правової природи договорів оренди земельних ділянок комунальної власності, та порядку внесення до них змін, а тому враховується судом апеляційної інстанції у цій частині.

18. Разом з тим, як зазначив представник Апелянта у судовому засіданні, виходячи з принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, ТОВ «Українські хлібні традиції» добросовісно сплачувало орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, як то передбачено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України чинним станом на момент декларування плати за землю за попередні звітні періоди.

19. У контексті зазначеного, апеляційний суд відзначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» № 2245-VIII від 07.12.2017 підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України було викладено у новій редакції ( чинна станом на момент виникнення спірних правовідносин), якою було передбачено, зокрема, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

20. Отже, законодавцем встановлено лише максимальний розмір орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

21. Принагідно, колегія суддів відзначає, що згідно з поясненнями, наданими Департаментом земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно з відомостями з Державного земельного кадастру, цільове призначення земельних ділянок, якими користується Апелянт на праві оренди, на сьогодні класифіковано за кодом 11.02.

Так, ставки податку за земельні ділянки для фізичних та юридичних осіб, нормативно грошову оцінку яких проведено, встановлено залежно від цільового призначення землі у відсотках від їх нормативної грошової оцінки у додатку 3 «Положення про плату за землю» до рішення Київської міської ради « від 23.06.2011 №242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5629 «Про встановлення місцевих податків »). Ставка податку для коду 11.02 становить 1,000% від нормативної грошової оцінки.

22. З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що станом на момент декларування податкових зобов`язань по орендній платі за землю на 2021 рік та подання уточнюючої декларації, задекларована ТОВ «Українські хлібні традиції» сума плати за землю у розмірі 1,5 % нормативної грошової оцінки відповідала чинним умовам договорів оренди земельних ділянок та не була меншою, ніж розмір земельного податку, встановленого підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України та Положенням про плату за землю в місті Києві.

23. Втім, зазначені обставини не були враховані контролюючим органом під час проведення камеральної перевірки, що призвело до винесення протиправного податкового повідомлення-рішення.

24. Посилання Відповідача на те, що рішення Київської міської ради від 28 лютого 2013 року № 89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» Апелянтом не оскаржувалося, колегія суддів до уваги не приймає як такі що не спростовують викладених вище висновків суду. Так, рішення міської ради не створює обов`язку щодо сплати орендної плати у розмірі більшому ніж визначено договором оренди, оскільки, як встановлено судом раніше, такі зміни, безпосередньо у договори оренди земельних ділянок, внесено не було.

25. При цьому, правомірність/протиправність бездіяльності ТОВ «Українські хлібні традиції» в частині щодо внесення змін до договорів оренди земельних ділянок як учасником приватноправових відносин не належить до предмету розгляду безпосередньо у цій справі.

26. Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, колегія суддів також приймає до уваги твердження Апелянта про помилкове врахування судом правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.20.2023 у справі №826/14075/17, оскільки вони викладені за іншого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин справи.

27. Посилання Відповідача на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 02.12.2024 по справі №21-274а14, від 14.04.2015 по справі №21-165а15, від 10.02.2016 по справі №804/9264/14 з тих же підстав.

28. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

29. Підсумовуючи усе, викладене вище, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість доводів та вимог апеляційної скарги та, відповідно, наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві за №345170410 від 17 травня 2023 року.

30. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

31.Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ" підлягає задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року - скасуванню, а позовні вимоги - залишенню без задоволення.

32. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 с. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ" було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у цій справі у розмірі 26840,00 грн згідно платіжної інструкції від 06.06.2023 №ПТ000234 та за подання апеляційної скарги у розмірі 32208,00 грн згідно платіжної інструкції №79 від 27.12.2023.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 59048,00 грн.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ" - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві за №345170410 від 17 травня 2023 року.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ"( , вул. Межигірська, буд.83, м. Київ, 04080) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, вул. Шолуденка, буд.33/19,м.Київ, 04116) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 59048,00 (п`ятдесят дев`ять тисяч сорок вісім гривень та нуль копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 31.03.2025.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк