Справа № 500/327/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/327/25

31 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів до Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України звернувся до суду із позовною заявою до Більче-Золотецької сільської ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення робіт з винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк», закріплення їх у натурі (на місцевості) та зобов`язання забезпечити виконання зазначених робіт.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 16.04.2016 №162 затверджено Положення про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» (далі Положення).

Охоронним зобов`язанням К02-112 від 20.03.2008 на Більче-Золотецьку сільську раду покладено зобов`язання зберігати парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» площею 11 га та передано під охорону та дотримання встановленого режиму її територію у межах Більче-Золотецької сільської ради Тернопільської області.

На підставі рішення Більче-Золотецької сільської ради від 24.09.2021 №471 укладено договір від 08.10.2021 №36 на проведення землевпорядних робіт: виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної форми власності території парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» Більче-Золотецької громади Чортківського району. Відповідно до умов вказаного договору ПП Земля Поділля» попередньо проведено роботу з вимірювання даної території та встановлення меж у натурі для визначення площі території парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» у межах 10,3808 га.

Проте, до проведення землевпорядних робіт ПП Земля Поділля» не приступили у зв`язку із невідповідністю попередньо встановленої площі 10,3808 га парку з площею 11,0 га відповідно до земельно-облікових документів території парку. При цьому, фінансування робіт відповідно до доовору не проводилось, їх виконання на пропозицію Більче-Золотецької сільської ради призупинено.

За таких обставин прокурор наполягає, що Більче-Золотецька сільська рада тривалий час допускає бездіяльність щодо встановлення меж Більче-Золотецького парку, що може негативно вплинути на стан земель у межах вказаної пам`ятки садово-паркового мистецтва агальнодержавного значення, іпорушено приписи статей 7, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Бездіяльність відповідача спонукала прокурора в інтересах позивачів звернутися з позовом до суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 27.01.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

До суду 10.02.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з її вимогами, зазначає, що 24.09.2021 сільською радою прийнято рішення про надання дозволу на проведення інвентаризації земель парку та укладено відповідний договір з ПП "Земля Поділля". Роботи з встановлення меж парку у натурі у 2021 році призупинено через відсутність фінансування. Розпорядженням начальника Тернопільської ОВА від 21.06.2023 заборонено використання повітряного простору на період воєнного стану, що унеможливило знімання території парку за допомогою безпілотних літальних апаратів.

Від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 07.02.2025 надійшли пояснення, в яких Мінстерство просить задовольнити позовні вимоги.

Третя особа не скористалася правом подання пояснень щодо даного позову, хоча копію ухвали суду про відкриття провадження отримала 27.01.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Постановою Ради Міністрів УPCP «Про затвердження списку найбільш визначних парків-пам`ятників садово-паркової архітектури Української PCP» від 29.01.1960 №105 прийнято пропозицію Державного комітету Ради Міністрів УPCP у справах будівництва, затверджено список найбільш визначних парків-пам`ятників садово-паркової архітектури, пунктом 51 Продовження додатку до якого визначено Більче-Золотецький парк.

Постановою колегії Державного комітету Ради Міністрів УPCP по охороні природи від 26.07.1972 №22 «Про віднесення пам`яток природи республіканського значення до категорії заповідних парків- пам`яток садово-паркового мистецтва згідно нової класифікації» Парк-пам`ятку віднесено до парків-пам`яток садово-паркового мистецтва.

Відповідно до постанови Державного комітету Української PCP по екології i раціональному природокористуванню від 30.08.1990 №18 «Про затвердження переліку державних парків-пам`яток садово-паркового мистецтва республіканського значення» затверджено перелік державних парків-пам`яток садово-паркового мистецтва республіканського значення згідно із результатами проведеної інвентаризації, пунктом 61 додатку до якої зазначено Більче-Золотецький парк.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 16.04.2016 №162 затверджено Положення про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» (далі Положення), пунктом 1.3 якого визначено загальну площу Парку-пам`ятки 11 га у межах села Більче-Золоте Борщівського району Тернопільської області i перебуває у користуванні Більче-Золотецької сільської ради. Територія Парку-пам`ятки ввійшла до складу національного природного парку «Дністровський каньйон».

Пунктом 1.4 Положення визначено, що територія, якій надано статус Парку-пам`ятки, не вилучається з користування Землекористувача, який здійснює на ній свою діяльність згідно з цим Положенням.

Межі Парку-пам`ятки встановлюються у натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держземагенства та землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма №6-зем) та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку природних територій (пункт 1.6 Положення).

Згідно із пунктом 1.7 Положення утримання та реконструкція Парку-пам`ятки проводиться за проєктами, що розробляються спеціалізованими науковими та проектними установами, i затверджуються органом, у підпорядкуванні якого перебуває парк-пам`ятки, за погодженням з Мінприроди.

Охоронним зобов`язанням К02-112 від 20.03.2008 на Більче-Золотецьку сільську раду покладено зобов`язання зберігати територію парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» площею 11 га та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів. Більче-Золотецькій сільській раді передано під охорону та дотримання встановленого режиму його територію у межах Більче-Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Відповідно до плану Більче-Золотецького парку, який надано у якості додатку до листа Міндовкілля від 26.06.2023 №25/2-11/10032-23, вбачається, що площа Більче-Золотецького парку становить 11 га.

Згідно із паспорту №ЗПР №53/573 Більче-Золотецький парк площею 11 га розташований у с. Більче-Золоте i затверджений пам`яткою природи постановою колегії Держпромприроди УPCP від 26.07.1972 №22, переданий під охоронне зобов`язання Більче-Золотецькій сільській раді.

На підставі рішення Більче-Золотецької сільської ради від 24.09.2021 №471 з ПП «Земля Поділля» укладено договір від 08.10.2021 №36 на проведення землевпорядних робіт - виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної форми власності території парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк». Відповідно до умов вказаного договору ПП «Земля Поділля» попередньо проведено вимірювання з метою встановлення меж у натурі для визначення площі території парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» на площі 10,3808 га.

У зв`язку із невідповідністю попередньо встановленої площі 10,3808 га парку з площею 11.0000 га відповідно до земельно-облікових документів території парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» та введенням воєнного стану Більче-Золотецькою сільською радою кошти з місцевого бюджету на виконання робіт відповідно до договору № 36 від 08.10.2021 не передбачалися.

Відповідач у листах на адресу прокурора зазначає, що до тепер проект землеустрою стосовно відведення земельної ділянки комунальної форми власності території парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» не виготовлено i відомості не внесено до Державного земельного кадастру. Роботи з виготовлення землеустрою призупинені у зв`язку із введенням на території України правового режиму воєнного стану.

Також відповідно до інформації Більче-Золотецької сільської ради від 29.06.2023 №423/02-06 встановлено, що сільська рада до розпорядників обласного бюджету для отримання коштів із спеціального фонду обласного бюджету з охорони навколишнього середовища не зверталася для виготовлення проекту землеустрою Більче-Золотецького парку, оскільки даний об`єкт є комунальною власністю Більче-Золотецької сільської ради. Крім того, листом повідомлено, що Більче-Золотецька сільська рада не здійснила оплату ПП «Земля-Поділля» відповідно до договору від 08.10.2021 у зв`язку запровадженням в Україні воєнного стану, а тому видатки сільського бюджету першочергово направляються на забезпечення потреб Збройних сил України та внутрішньо переміщених осіб, а також дані витрати не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України №590 від 09.06.2021 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану».

Крім того, у листах Більче-Золотецької сільської ради від 25.08.23 №541/02-06, від 31.10.2023 №677/02-06, від 13.09.2024 №679/02-06 та від 23.12.2024 №957/02-06 вбачається, що на час надання відповіді межі Більче-Золотецького парку не встановлені і сільська рада не зверталась до розпорядників обласного бюджету для отримання коштів на вказані потреби у зв`язку з тим, що об`єкт є комунальною власністю.

Керівник Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області з метою зобов`язання Більче-Золотецької сільської ради відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із розроблення і затвердження проектів землеустрою на вищевказану земельну ділянку природно-заповідного фонду та їх винесення меж в натурі (на місцевості) звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 131-1 Конституції в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (надалі Закон №1697-VII) на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України.

Зокрема, таке представництво полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

У частинах третій та четвертій статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За змістом частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно. Таке нездійснення захисту полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Стосовно ж наявності підстав, визначених частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва інтересів держави у суді, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №826/13768/16, погоджуючись з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, зазначила, що нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Тому ключовою підставою для визначення права прокурора на звернення до суду з цим позовом є встановлення факту невжиття Держекоінспекцією у Тернопільській області дій щодо захисту інтересів держави.

З цих підстав та відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» керівник Чортківської окружної прокуратури 20.11.2023 надіслав Державній екологічній інспекції у Тернопільській області і 10.01.2025 Міністерству захисту довкілля та природних ресурсів України повідомлення про пред`явлення прокуратурою цього позову до окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі вказаного органу до Більче-Золотецької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У світлі таких обставин справи суд наголошує на висновках щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 про те, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту, а також таких чинників, як: вагомість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З матеріалів справ не вбачається того, що Держекоінспекція чи Міндовкілля якимось чином відреагували на подане прокурором повідомлення, або заперечили свою бездіяльність, вжили передбачених законом заходів у межах наявних у них повноважень для усунення порушення законодавства відповідачем, про які стверджує прокурор у позові, самостійно звернулася до суду з позовом або заявили про такий намір тощо.

Тож суд вважає, що звернення до суду прокурора в цьому конкретному випадку є обґрунтованим і спрямоване на захист інтересів держави, які належним чином не захищають органи державної влади, уповноважені на це у спірних правовідносинах.

Суд зазначає, що оскільки питання належного функціонування об`єктів природно-заповідного фонду відповідає інтересам держави, а отримана прокурором під час листування інформація свідчила про наявність ознак порушення природоохоронного законодавства, невжиття інспекцією заходів реагування, в тому числі по зверненню з позовом до суду в інтересах держави, то наявність підстав для його звернення в суд обґрунтована та підтверджена.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів регулюються Законом України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 №2456-XIІ (надалі Закон №2456-XIІ).

Статтями 1, 2 Закону №2456-XIІ встановлено, що завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі. Відносини в галузі охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення його природних комплексів регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Законом та іншими актами законодавства України.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону №2456-XIІ визначено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва. Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №2456-XIІ та статті 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (частина 4 статті 7 Закону №2456-XIІ).

Статтею 11 Закону №2456-XIІ визначено, що спеціально уповноваженим органом державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, спеціальні підрозділи центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища та його органів на місцях.

Згідно зі статтею 29 Закону №2456-XIІ заповідними урочищами оголошуються лісові, степові, болотні та інші відокремлені цілісні ландшафти, що мають важливе наукове, природоохоронне і естетичне значення, з метою збереження їх у природному стані. Оголошення заповідних урочищ провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

На території заповідних урочищ забороняються всі види рубок, у тому числі санітарні, рубки формування і оздоровлення лісів, видалення захаращеності та будь-яка діяльність, що порушує природні процеси, які відбуваються у природних комплексах, включених до їх складу, відповідно до вимог, встановлених для природних заповідників. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заповідними урочищами, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження (стаття 30 Закону №2456-XIІ).

Згідно із частинами 3, 5 статті 53 Закону №2456-XIІ рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами. Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Статтею 60 Закону №2456-XIІ передбачено, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Відповідно до статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Частинами 1 та 2 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Таким чином, за змістом вказаних норм власники або користувачі земельних ділянок, оголошених об`єктами природно-заповітного фонду, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження. Своєю чергою забезпечення режиму охорони та збереження об`єктів природно-заповітного фонду здійснюється, зокрема, шляхом встановлення меж території такого об`єкту в натурі відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Законом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (надалі Закон №858-IV).

Проект землеустрою це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом (стаття 1 Закону №858-IV).

Приписами частини 2 статті 25 Закону №858-IV визначено види документації із землеустрою, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно зі статтею 26 Закону №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Відповідно до положень статті 47 Закону №858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; проведення науково-дослідних робіт; встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

За приписами пункту 34 та пункту 37 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

З системного аналізу наведених норм слідує, що на відповідача покладний обов`язок щодо розроблення та затвердження проектів землеустрою на земельну ділянку об`єкту природно-заповідного фонду - парк садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» та винесення його меж в натурі (на місцевості).

Пунктом «а» частини 1 статті 22 Закону №858-IV передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

За змістом пункту «ґ» абзацу 2 статті 67 Закону України №858-IV за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, що визначається Кабінетом Міністром України, фінансуються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність.

Процедура планування та фінансування природоохоронних заходів за відповідними бюджетними програмами за рахунок бюджетних коштів врегульована Порядком планування та фінансування природоохоронних заходів, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №194 від 12.06.2015 (надалі Порядок № 194).

Пунктом 2.1 Порядку №194 визначено, що планування видатків для реалізації природоохоронних заходів за відповідною бюджетною програмою здійснюється Мінприроди на кожний бюджетний період шляхом затвердження плану, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку.

За змістом пункту 2.2 Порядку №194 основою для розгляду та включення природоохоронного заходу до плану є запит про виділення коштів для здійснення природоохоронних заходів за бюджетною програмою, що подається замовником природоохоронного заходу до Мінприроди, в термін з 01 січня до 15 листопада поточного року за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку №194 замовник природоохоронного заходу - юридична особа, яка має намір здійснити конкретний природоохоронний захід за рахунок бюджетних коштів. Замовником природоохоронного заходу можуть бути: відповідальний виконавець; підприємство, установа та організація, що належать до сфери управління Мінприроди; центральний або місцевий орган державної виконавчої влади; юридична особа усіх форм власності.

Як вже зазначалося, згідно зі ст. 60 Закону №2456-XIІ та ст. 33 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, здійснюють контроль за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів відповідно.

Враховуючи те, що об`єкт природно-заповідного фонду: парк садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» знаходяться на території Більче-Золотецької сільської ради, з метою недопущення використання земель природно-заповідного фонду не за цільовим призначенням, сільська рада на підставі закону в межах своїх повноважень зобов`язана вжити заходів щодо розроблення та затвердження проектів землеустрою на вищевказані земельні ділянки природно-заповідного фонду та винесення їх меж в натурі (на місцевості).

Суд звертає увагу, що в спірних правовідносинах до повноважень Більче-Золотецької сільської ради, як землекористувача парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк», віднесено встановлення і закріплення на місцевості вказаної території природно-заповідного фонду, однак взятих на себе зобов`язань вона не виконала, заходів для оформлення землевпорядної документації парку та визначення його меж в натурі (на місцевості) не вчинила.

Доводи відповідача про заборону використання безпілотних літальних апаратів за умови не заперечення Тернопільською ОВА їх використання при виконанні землепорядних робіт для проведення геодезичної зйомки Більче - Золотецького парку, викладеному в листі від 24.01.2024, не спростовує попередніх висновків суду.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.

З огляду на сукупність викладених обставин, судом встановлено, що на час розгляду справи, проекти землеустрою із проведення робіт з винесення меж об`єкта природно-заповідного фонду - парку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» площею 11,0 га, закріплення його меж в натурі (на місцевості) Більче-Золотецькою сільською радою не виготовлено, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району щодо не здійснення робіт з винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк», закріплення їх у натурі (на місцевості).

Зобов`язати Більче-Золотецьку сільську раду забезпечити виконання робіт з винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Більче-Золотецький парк» і закріплення їх у натурі (на місцевості).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 31 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46008 );

- Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів (місцезнаходження: вул. Митрополита Василя Липківського, 35, м. Київ,03035 );

відповідач:

- Більче-Золотецька сільська рада Чортківського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Махнівка, 101, с. Більче-Золоте, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48733 );

третя особа:

- Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації (місцезнаходження: вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46008 ) .

Головуючий суддя Грицюк Р.П.