Справа № 580/4893/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4893/24 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації, в якому просить стягнути з Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі у період з 16.12.2023 до дня ухвалення рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням від 17.05.2023 у справі №580/7962/21, яке набрало законної сили 24.08.2023, Черкаський окружний адміністративний суд, зокрема, поновив позивачку на посаді начальника управління фінансового, правового та господарського забезпечення Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації з 07.09.2021, однак судове рішення в цій частині відповідач не виконав, що відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України є підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 26.09.2023 по 30.07.2024 включно в розмірі 109704,00 грн з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10970,40 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що у відповідача відсутня посада начальника управління фінансового, правового та господарського забезпечення Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації. Також, посада, яку займала ОСОБА_1 не є тотожною посадам, які є в Департаменті будівництва Черкаської обласної державної адміністрації за посадовими обов`язками. Звернув увагу суду щодо неможливості введення посади, яку обіймала позивачка, оскільки утворення даного управління суперечить вимогам пункту п`ятому Постанови КМУ від 26 листопада 2008 року № 1040 та пункту третьому Постанови КМУ від 26 січня 2011 року №59, зокрема безпосередньому підпорядкуванню юридичної, бухгалтерської служби державної служби в державному органі - керівникові бюджетної установи або його заступникові, які однак суд не врахував при винесені рішення. Вважає, що невиконання рішення в частині поновлення позивачки на посаді виникло не з вини відповідача, у зв`язку із чим то позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням від 17 травня 2023 року по справі № 580/7962/21, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року, Черкаський окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 задовольнив частково:

- визнав протиправним та скасував наказ Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації від 06 вересня 2021 року № 128-ос «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновив ОСОБА_1 на посаді начальника управління фінансового, правового та господарського забезпечення Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації з 07 вересня 2021 року;

- стягнув з Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 вересня 2021 року по 17 травня 2023 року у сумі 220975,20 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі № 580/7962/21 підлягало негайному виконанню у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Постановою від 01 червня 2023 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року № 580/7962/21 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління фінансового, правового та господарського забезпечення Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації з 07 вересня 2021 року.

16 червня 2023 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) прийняв постанову про накладення на Департамент будівництва Черкаської обласної державної адміністрації штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця.

26 червня 2023 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) прийняв постанову про накладення на Департамент будівництва Черкаської обласної державної адміністрації штрафу у розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця.

Також 26 червня 2023 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) направив до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначені обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації середнього заробітку час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Постановою від 14.05.2024 у справі № 580/8817/23 Шостий апеляційний адміністративний суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково:

- стягнув середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 у розмірі 48583,20 грн;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовив;

- допустив до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в межах суми стягнення за один місяць.

Виходячи зі змісту мотивувальної частини постанови від 14.05.2024 Шостий апеляційний адміністративний суд обчислив розмір середнього заробітку за період з 18 травня 2023 року по 25 вересня 2023 року включно.

У зв`язку із подальшим невиконанням відповідачем рішення суду у частині поновлення позивачки на посаді, позивачка вважає наявними підстави для стягнення з 16.12.2023 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, у зв`язку із чим звернулась із цим позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що на користь позивачки має бути відшкодований середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Під час надання правової оцінки спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до абз. 8 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз правових норм чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері проходження громадянами публічної служби та звільнення з публічної служби, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно з часу його оголошення, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, водночас відповідно до ст. 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі №640/4614/20.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Вказана правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 31 липня 2019 року у справі №813/593/17, від 25 вересня 2019 року у справі №813/4668/16, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року у справі №2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року у справі №815/1676/18, від 05 березня 2020 року у справі №280/360/19, від 26 листопада 2020 року у справі №500/2501/19, від 19 квітня 2021 року у справі №826/11861/17, від 24 червня 2021 року у справі №640/15058/19, від 20 липня 2021 року у справі №826/3465/18, від 23 березня 2023 року у справі №420/8539/21.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року по справі № 580/7962/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема позивача поновлено на посаді начальника управління фінансового, правового та господарського забезпечення Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації з 07 вересня 2021 року.

Разом з тим, станом на час звернення позивачки до суду з цим позовом у матеріалах справи відсутні жодні докази виконання рішення суду у справі № 580/7962/21 в частині поновлення позивачки на посаді.

Суд звертає увагу, що станом на час розгляду цієї справи рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі № 580/7962/21 набрало законної сили та є обов`язком до виконання.

Посилання відповідача на поважність причин невиконання рішення суду у зв`язку з введенням в дію змін до структури та штатного розпису Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на 2021 рік у зв`язку з чим посада начальника управління фінансового, правового та господарського забезпечення Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації скорочена та не є тотожною посадам наявним в Департаменті будівництва Черкаської обласної державної адміністрації за посадовими обов`язками, не спростовують обставину невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, на користь позивачки має бути відшкодований середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 у справі № 580/8817/23 охоплюється період, за який здійснено відшкодування лише до 25.09.2023, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, для повного та належного захисту прав позивачки, та наявності підстав для стягнення середнього заробітку за період з 26.09.2024 по 30.07.2024 року (дата ухвалення рішення у цій справі) включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановив Черкаський окружний адміністративний суд в рішенні від 17 травня 2023 року у справі № 580/7962/21, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на час звільнення складає 522,40 грн.

Кількість робочих днів у період з 26.09.2023 по 30.07.2024 включно складала 210 днів.

Таким чином середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за вказаний період становить 109704 грн (522,40 грн.*210 днів).

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в межах суми стягнення за один місяць в сумі 10970,40 грн (522,40 х 21).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

У відзиві а апеляційну скаргу представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

В даному випадку, на підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги долучено: Договір про надання правничої допомоги від 20.09.2024; акт приймання-передачі виконаних робіт від 04.10.2024; додаткова угода №01 від 02.10.2024; розрахунок суми гонорару від 04.10.2024.

Зі змісту Акту вбачається, що адвокатом було надано правову допомоги клієнту, зокрема, написання та подання відзиву на апеляційну скаргу.

Всього сума до сплати - 5000 грн.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу і пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Вказане правило при вирішені питання про співмірність заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17 (73021615) та від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16 (73356068).

В даному випадку клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що складність даної справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є співмірними із заявленою сумою на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а тому зазначені витрати підлягають стягненню у сумі 5000 грн.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року - без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 223; ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова