Справа № 200/214/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року справа №200/214/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 200/214/25 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася 10.01.2025 до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 08.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з 08.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 16.07.2024 із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 р. № 1078;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 16.07.2024 із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 р. № 1078.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк на усунення недоліків з дня отримання ухвали шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом (із зазначенням причин пропуску строку та підстав, з яких позивачка вважає ці причини пропуску строку звернення поважними) щодо позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (індексації-різниці) за періоди з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 16.07.2024 року.

На виконання вимог ухвали суду позивачкою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в якому посилалася на наступне.

Верховним Судом у постанові від 25.04.2023 року у справі №380/15245/22 зазначено, що у справах, які пов`язані з недотриманням законодавства про оплату праці, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосується строків звернення до суду, мають перевагу в застосуванні перед положеннями частини 5 статті 122 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом щодо виплати сум заробітної плати (грошового забезпечення) згідно зі статтею 233 КЗпП України до 19.07.2022 року жодним чином не обмежувався.

Поряд з цим, у період з 19.07.2022 року позивач продовжував виконувати обов`язки військової служби в умовах воєнного стану.

Позивачка зверталася із заявою до відповідача в грудні 2024 року про нараховані їй суми грошового забезпечення за період проходження служби.

Листом від 06.01.2025 року на своє звернення відповідач повідомив про нараховані суми під час проходження нею служби та при звільненні, до отримання листа-відповіді позивачка не була обізнана про складові грошового забезпечення та суми.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року позов повернуто позивачеві без розгляду.

Позивач не погодився з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом у частині вимог, які стосуються нарахування і виплати індексації грошового забезпечення (індексації-різниці) за періоди проходження мною військової служби з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 16.07.2024 року; поновити строк на звернення до суду з даним позовом у частині вимог, які стосуються нарахування і виплати індексації грошового забезпечення (індексації-різниці) за періоди проходження військової служби з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 16.07.2024 року.

В обґрунтування доводів посилався на те, що нею не пропущено строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 233 КЗпП України, враховуючи дату отримання відповіді відповідача про нарахування та виплату відповідних сум грошового забезпечення за спірний період, що не враховано судом.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій просив задовольнити апеляційну скаргу.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції перевірив матеріали справи, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, відповіді на відзив і дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву без розгляду, дійшов висновку, що позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду за спірний період.

З висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За ч. 2 статті 233 Кодексу законів про працю (в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 6 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22, від 3 серпня 2023 року у справі №280/6779/22, від 20 листопада 2023 року у справі № 160/5468/23.

З огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 1 липня 2022 року №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

За ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Апеляційний суд застосовує до спірних правовідносин строки звернення, передбачені нормами ст. 233 КЗпП України, які є спеціальними.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України (чинна редакція) із заявою про вирішення трудового спору, зокрема, працівник має право звернутися до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

За ст. 116 цього кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Згідно витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.07.2024 року № 199 позивача, звільненого наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2024 року № 27-рс у запас, з 16.07.2024 року виключено зі списків особового складу частини.

Відповдіач посилається на те, що позивач знав, які кошти йому були виплачені на момент його звільнення, а саме 16.07.2024 року.

Апеляційний суд враховує, що матеріалами справи не містять належних, достовірних доказів повідомлення позивача при звільненні з військової служби про виплачені суми із зазначенням окремо кожного виду виплати (заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами законодавства, у тому числі при звільненні), як то вимагає ст. 116 КЗпП України.

Позивачка зверталася із заявою до відповідача в грудні 2014 року про нараховані їй спірні суми, листом від 06.01.2025 року на її звернення відповідач повідомив про нараховані суми під час проходження нею служби та при звільненні.

Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду з вимогами, які стосуються періоду, в якій діяла нова редакція ч. 2 ст. 233 КЗпП України, згідно якої у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні передбачено тримісячний строк звернення до суду з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені особі при звільненні.

За матеріалами справи на звернення позивача щодо розміру та складових грошового забезпечення за спірний період відповідачем листом від 06.01.2025 року надано відповідну інформацію з додатками.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем подано позов до суду 10.01.2025 року.

Отже, тримісячний строк звернення згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, позивачем не пропущений.

Згідно п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до передчасного вирішення питання про повернення позову, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 161, 241, 250, 311, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 200/214/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повний текст постанови складений 1 квітня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.В. Геращенко

А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв