Справа № 320/2497/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2497/23 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 26.10.2022 № 475-О «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу оперативної роботи Управління охорони водних біоресурсів та оперативного реагування Державного агентства меліорації та рибного господарства України;

- стягнути з Державного агентства меліорації та рибного господарства України середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26.10.2022 по дату ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі;

- стягнути з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що всупереч переважного права позивача на залишення на посаді, яку він займав, без погодження з органом первинної профспілкової організації або профспілкового представника, його протиправно звільнено, чим порушено його конституційне право на працю, яке має бути поновлене у заявлений спосіб.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні, зазначивши, що відповідач у спірних правовідносинах діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Звільнення позивача здійснено відповідно до вимог трудового законодавства, у зв`язку з його відмовою від переведення на рівнозначну запропоновану посаду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт наголошує, що всупереч переважного права позивача на залишення на посаді, яку він займав, без погодження з органом первинної профспілкової організації або профспілкового представника, його протиправно звільнено, чим порушено його конституційне право на працю, яке має бути поновлене у заявлений спосіб. Крім того, вказує, що йому не було запропоновано усіх вакантних посад, які були наявні.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з даними трудової книжки НОМЕР_1 , позивач з 01.07.2017 працював на посаді головного державного інспектора відділу оперативної роботи № 2 Управління оперативного реагування «Рибоохоронний патруль» Державного агентства рибного господарства України; з 01.06.2020 переведений на рівнозначну вакантну посаду головного державного інспектора відділу оперативної роботи Управління оперативного реагування; з 10.05.2021 переведений на рівнозначну посаду головного державного інспектора відділу оперативної роботи Управління охорони водних біоресурсів та оперативного реагування.

Державне агентство рибного господарства України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2021 № 539 було перейменоване на Державне агентство меліорації та рибного господарства України.

Відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про центральні органи виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», від 12.03.2005 № 179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій», від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895, листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.08.2022 № 21-1530-05.1/15091, наказом Держрибагентства від 29.08.2022 № 248, введено в дію з 29.08.2022 структуру та штатний розпис Держрибагентства.

Позивачу 26.09.2022 вручене під особистий підпис попередження про наступне звільнення, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Держрибагентства зі скороченням чисельності працівників Державного агентства меліорації та рибного господарства України та відповідно до наказу Держрибагентства від 29.08.2022 № 249 «Про введення в дію структури і штатного розпису Державного агентства меліорації та рибного господарства України», яким позивач був попереджений про наступне звільнення з посади головного державного інспектора відділу оперативної роботи Управління охорони водних біоресурсів та оперативного реагування Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

Одночасно позивачу було запропоновано для подальшого працевлаштування тимчасово вакантну посаду головного державного інспектора Відділу оперативного реагування, до дати фактичного виходу на роботу основного працівника ОСОБА_2 , якого увільнено від роботи, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади на період проходження військової служби.

Натомість позивач подав на ім`я голови Держрибагентства заяву від 05.10.2022, в якій просив з урахуванням переваги залишення на роботі, яка передбачена пунктом 5 частини другої статті 42 Кодексу законів про працю України, залишити його на посаді головного державного інспектора відділу оперативної роботи Управління охорони водних біоресурсів та оперативного реагування Держрибагентства.

За результатом розгляду такої заяви, листом від 31.10.2022 № 3-7.1-19/4609-22 відповідач повідомив позивача про те, що наказом від 29.08.2022 року № 249 «Про введення в дію структури і штатного розпису Державного агентства меліорації та рибного господарства України» з 29.08.2022 змінено структуру та штатний розпис Держрибагентства зі скороченням чисельності працівників. У зв`язку зі скороченням посади державної служби головного державного інспектора відділу оперативної роботи Управління охорони водних біоресурсів та оперативного реагування Державного агентства меліорації та рибного господарства України, відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» позивачу було запропоновано рівнозначну тимчасово вакантну посаду головного державного інспектора Відділу оперативного реагування на час увільнення від роботи, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації основного працівника ОСОБА_2 та видано відповідне попередження. Проте, з переведенням на запропоновану посаду позивач не погодився, що підтвердив особистим підписом 26.09.2022. Отже, Держрибагентством дотримані вимоги пункту 5 статті 42 Кодексу законів про працю України щодо надання переваги позивачу, як учаснику бойових дій, в залишенні на роботі.

Зі змісту нової структури та штатного розпису Держрибагентства випливає, що у її складі відсутні такі структурні підрозділи, як Відділ оперативної роботи та Управління охорони водних біоресурсів та оперативного реагування (як окремо, такі і у складі один одного). Натомість створено Відділ оперативного реагування як самостійний структурний підрозділ.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої та частини четвертої статі 87, статті 89 Закону України «Про державну службу» та наказу Держрибагентства від 29.08.2022 № 249 «Про введення в дію структури і штатного розпису Державного агентства меліорації та рибного господарства України», наказом Держрибагентства від 26.10.2022 № 475-О, позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу оперативної роботи Управління охорони водних біоресурсів та оперативного реагування 27.10.2022 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Держрибагентства зі скороченням чисельності працівників.

Згідно з листом Первинної профспілкової організації Держрибагентство від 23.01.2023 № 1, ОСОБА_1 до членів профспілкової організації прийнятим не був, членські внески не сплачував.

Вважаючи наказ відповідача від 26.10.2022 № 475-О протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не виявлено порушень з боку відповідача законодавчо визначеної процедури звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Для вирішення спірних правовідносин слід застосовувати, зокрема, положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) та Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895 (далі - Положення № 895), у редакціях, які діяли на момент виникнення таких відносин.

Пункт 1 Положення № 895 визначає, що Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем.

Держрибагентство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення № 895).

За приписами пункту 10 Положення № 895 Держрибагентство очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства про державну службу.

Відповідно до підпунктів 1, 8, 12 пункту 12 Голова Держрибагентства, зокрема:

- очолює Держрибагентство, здійснює керівництво його діяльністю, представляє Держрибагентство у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями в Україні та за її межами;

- призначає на посаду та звільняє з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців апарату Держрибагентства (якщо інше не передбачене законом), укладає та розриває з ними контракти про проходження державної служби у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України;

- вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців та працівників апарату Держрибагентства, керівників територіальних органів Держрибагентства, присвоює їм ранг державних службовців (якщо інше не передбачено законом).

Згідно з пунктом 15 Положення № 895, гранична чисельність державних службовців та працівників Держрибагентства затверджується Кабінетом Міністрів України.

Структуру апарату Держрибагентства затверджує його Голова за погодженням із Міністром аграрної політики та продовольства.

Штатний розпис, кошторис апарату Держрибагентства затверджуються його Головою за погодженням із Мінфіном.

Таким чином, реалізуючи свої дискреційні повноваження, відповідачем було змінено структуру і штатний розпис Держрибагентства.

Внаслідок відповідних змін, посада, яку обіймав позивач, - скорочено.

Процедура проведення відповідних змін не оскаржена та протиправною не визнана.

У свою чергу Закон № 889-VIII визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі.

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (підпункт 7 частини першої статті 2 Закону №889-VIII).

За приписами статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої, пункту 4 частини другої статті 17 Закону № 889-VIII, повноваження керівника державної служби здійснюють, в іншому центральному органі виконавчої влади - керівник відповідного органу.

Керівник державної служби призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій «Б» і «В», звільняє з таких посад відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частини другої, частини п`ятої статті 41 Закону № 889-VIII, державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;

Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Суб`єкт призначення з урахуванням професійної підготовки та професійних компетентностей може прийняти рішення про одночасне переведення не менше двох державних службовців між посадами, які вони займають. Переведення здійснюється лише на рівнозначні посади та за згодою державних службовців.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII, державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (пункт 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Таким чином, пропонування посади для переведення державного службовця при звільненні на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, здійснюється у разі наявності можливості у суб`єкта призначення запропонувати відповідні посади.

Відповідно, у разі відсутності такої можливості або відмови державного службовця від переведення на запропоновану посаду, суб`єкт призначення звільняє державного службовця на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.

При цьому відповідно до статті 40, 49-2 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Отже, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення врегульована положеннями Закону № 889-VIII, що виключає застосування КЗпП України до спірних правовідносин.

Крім того, позивач не є членом первинної профспілкової організації Держрибагенства, тому що не виконував свої зобов`язання перед профспілковою організацією, заяву про відрахування із заробітної плати членських внесків не подавав, членських внесків не сплачував, а відповідно в розумінні статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не може бути членом профспілкової організації, що також підтверджується листом Первинної профспілкової організації Держрибагенства від 23.01.2023 № 1.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем належним чином та у повному обсязі виконано наведені вимоги Закону № 889-VIII, а саме: позивач попереджений про наступне звільнення; одночасно позивачу запропоновано рівнозначну вакантну посаду.

Натомість, позивач з власної ініціативи відмовитися від запропонованої йому для переведення рівнозначної посади.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності порушень з боку відповідача законодавчо визначеної процедури звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, тож спірний наказ є правомірним та не підлягає скасуванню, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1288,32 грн, що підтверджується квитанцією від 25.06.2024 №6206-9514-9816-5675.

Разом із тим, колегія суддів вказує, що відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тобто позивач звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи, що позивачем фактично було сплачено судовий збір помилково, колегія суддів доходить висновку про необхідність повернення помилково сплаченої суми судового збору у розмірі 1288,32 грн згідно з квитанцією від 25.06.2024 №6206-9514-9816-5675, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року - без змін.

Повернути ОСОБА_1 помилково сплачений судовий збір в розмірі 1288,32 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім грн 32 коп.), сплачений згідно з квитанцією від 25.06.2024 №6206-9514-9816-5675.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова