Справа № 380/22075/23
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа №380/22075/23

провадження № К/990/9863/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, третя особа - Офіс Генерального прокурора України, про визнання дії та бездіяльності протиправними,

у с т а н о в и в :

07 березня 2025 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мацедонська В. Е. з 24 березня 2025 року по 28 березня 2025 року перебувала у відпустці на підставі наказу від 12 березня 2025 року Н-№ 601/0/6-25, у зв`язку із чим вирішення питання про відкриття касаційного провадження відбувається після виходу судді з відпустки.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (до 17.03.2023 Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону), за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні у розмірі 1047327,60 грн за весь час затримки такої виплати з 08 жовтня 2020 року по день її фактичної виплати 07 квітня 2023 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні у розмірі 1047327,60 грн за весь час затримки такої виплати з 01 жовтня 2020 року по день її фактичної виплати 07 квітня 2023 року відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів від 21 лютого 2001 року № 159;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час не виконання рішення суду за період з 10 січня 2020 року по 08 жовтня 2020 року у сумі 591366,63 грн за весь час затримки такої виплати з 08 жовтня 2020 року по день їх фактичної виплати - 22 серпня 2023 року відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів від 21 лютого 2001 року № 159;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час невиконання рішення суду за період з 10 січня 2020 року по 08 жовтня 2020 року у сумі 591366,63 грн, за весь час затримки такої виплати з 08 жовтня 2020 року по день їх фактичної виплати 22 серпня 2023 року відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів від 21 лютого 2001 року № 159;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплату грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні у сумі 1047327,60 грн за весь час затримки такої виплати з 08 жовтня 2020 року по день їх фактичної виплати 07 квітня 2023 року та невиплату середнього заробітку за час невиконання рішення суду за період з 10 січня 2020 року по 08 жовтня 2020 року у сумі 591366,63 грн за весь час затримки такої виплати з 08 жовтня 2020 року по день їх фактичної виплати 22 серпня 2023 року за весь час затримки такої виплати з дня звільнення 08 жовтня 2020 року по день фактичної повної виплати заборгованості - 22 серпня 2023 року, із розрахунку 4409,50 грн у день (розмір одноденного середнього заробітку у день звільнення).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2025 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої компенсації за 264 дні невикористаної відпустки.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої грошової компенсації за 264 дні невикористаної відпустки, проведеної на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/477/21 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Стягнуто з Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплату грошової компенсації за невикористані 264 дні відпустки у сумі 1862991 (один мільйон вісімсот шістдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яності одна) грн 70 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмолено.

Не погодившись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону оскаржила їх у касаційному порядку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За такого правового регулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження автор касаційної скарги покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини другої статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ у подібних правовідносинах.

Водночас суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень керувались висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20.

Верховний Суд у постановах від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 803/1937/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 13 березня 2020 року у справі № 803/1565/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 803/1314/17, від 29 жовтня 2020 року у справі № 280/729/19, від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20, від 29 березня 2023 року у справі № 120/9475/21-а сформулював правову позицію, що є усталеною та відповідно до якої право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Кошти, що належать нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі № 440/6875/24.

В обґрунтування права на касаційне оскарження автор скарги вказує, що підставою касаційного оскарження судових рішень є підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зокрема зазначає, про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Перевіривши викладені доводи та надавши їм оцінку, Суд зазначає, що вживання законодавцем слова «фундаментальне» несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, автором касаційної скарги не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать про те, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Твердження автора скарги про те, що справа становить виняткове значення для нього не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги автора скарги у цій справі в якусь особливу категорію спорів. Такі покликання автора скарги мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції.

Оскаржуючи рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі, що розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, автор у касаційній скарзі не навів та не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів належать перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 380/22075/23 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, третя особа - Офіс Генерального прокурора України, про визнання дії та бездіяльності протиправними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська