Справа № 520/6048/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. Справа № 520/6048/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.10.24 по справі № 520/6048/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в перерахунку пенсії за віком № 27272/03-16 від 06.09.2023 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 28.12.1993 по 05.02.1997 на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева" (МСЧ шахти імені Румянцева) на посаді економіста, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.10.1983 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування і виплату недоотриманої ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) суми пенсії з 26.07.2023 р.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ГУ ПФУ в м. Києві протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 28.12.1993 по 05.02.1997 на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева" (МСЧ шахти імені Румянцева) на посаді економіста, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.10.1983, з огляду на розбіжність між датою про звільнення та датою в наказі про звільнення. Позивач зазначає, що не може нести тягар відповідальності за заповнення трудової книжки, що входить до обов`язків саме роботодавця, а уточнюючі довідки позивач позбавлений можливості надати самостійно, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території. Враховуючи вказане, позивач просить суд скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в перерахунку пенсії за віком № 27272/03-16 від 06.09.2023 ОСОБА_1 та здійснити нарахування і виплату недоотриманої ОСОБА_1 суми пенсії з 26.07.2023.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в перерахунку пенсії за віком № 27272/03-16 від 06.09.2023 ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу період роботи з 28.12.1993 по 05.02.1997 на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева" (МСЧ шахти імені Румянцева) на посаді економіста, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.10.1983.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 01.09.2023 року з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що 30.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами, а саме зарахування стажу до 2004 року та врахування заробітної плати до 01.07.2000 згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.09.2023 о/р НОМЕР_3 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказав, що внесені записи до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 18.10.1983, мають розбіжність між датою про звільнення з роботи та датою в наказі про звільнення за період роботи з 28.12.1993 по 05.02.1997 (запис в трудовій № 25). Тобто зазначений запис трудової книжки не відповідає вимогам законодавства, є некоректним, у зв`язку з чим, період роботи з 28.12.1993 по 05.02.1997 потребує уточнення. Посилаючись на пункт 3 Порядку №637 апелянт вказав, що позивачем не надано уточнюючі довідки про вищезазначений період роботи.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та з 26.07.2023 р. отримує пенсію за віком згідно Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується розрахунком пенсії позивача (а.с. 71).

30 серпня 2023 року позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, вказана заява ОСОБА_1 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в перерахунку пенсії за віком № 27272/03-16 від 06.09.2023 ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 18.10.1983, з 28.12.1993 по 05.02.1997 на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева" на посаді економіста, оскільки вбачається розбіжність між датою про звільнення та датою в наказі про звільнення.

Вважаючи рішення та дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом 9 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац 1 частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 18.10.1983, ОСОБА_1 28.12.1993 прийнятий на посаду економіста на підприємство "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева" на підставі наказу №464-п від 27.12.1993 (запис №24); 05.02.1997 ОСОБА_1 звільнений з посади економіста на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева", за скороченням чисельності штату робітників, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу №214 від 04.12.1996 (запис №25 в трудовій книжці).

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не зараховано до страхового стажу позивача період з 28.12.1993 по 05.02.1997 року, оскільки у записі трудової книжки виявлено розбіжності у даті наказу про прийняття на роботу 27.12.1993 (а.с. 15) та даті дійсного зарахування на роботу 28.12.1993.

Так, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (в редакції, чинній у періоди роботи позивача).

Так, згідно з пунктом 1.1. Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції №58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4.Інструкції №58).

Відповідно до підпункту "е" пункту 2.18 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

Мотивуючи своє рішення Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві піддано сумніву достовірність записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.10.1983, оскільки у записі трудової книжки виявлено розбіжності у даті наказу про прийняття на роботу 27.12.1993 (а.с. 15) та даті дійсного зарахування на роботу 28.12.1993.

З приводу вказаного колегія суддів зазначає, що у п. 2.4 Інструкції № 58 вказано, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Поряд з цим, записи №№ 24, 25 у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.10.1983, якими посвідчено страховий стаж позивача в спірні періоди роботи не містять виправлень, закреслень, містять відтиски печаток підприємства та не є такими, з яких неможливо встановити факт належності трудових книжок позивачу та роботи позивача на відповідних посадах на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева", з огляду на що, доводи відповідача, що виявлені ним недоліки трудової книжки є підставою для неврахування зазначених в ній періодів роботи до страхового стажу позивача, є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Окрім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а та від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Крім того, відповідно розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Колегія суддів вказує, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Наведений вище висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №423/1418/17 від 09.07.2020 року у справі №235/7688/16-а, від 25.09.2019 у справі №227/516/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.

Разом з тим, у спірних правовідносинах по справі пенсійним органом не надано належних доказів на підтвердження вчинення ним дій, направлених на перевірку відповідних обставин, які виникли між сторонами у даній справі.

Отже, обов`язок здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а тому відповідальність за неправильність вчиненого запису, за відсутність відомостей про назву установи (театру) не може бути перекладена на працівника та позбавляти її права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення/перерахунку пенсії.

Таким чином, доводи апелянта стосовно ненадання уточнюючих довідок є необгрунтованими, з огляду на вказане вище.

При цьому, як зазначив позивач у позовній заяві, підприємство "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева" знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Однак, відсутність можливості отримання додаткових відомостей та довідок, через тимчасову окупацію території, на якій розташоване підприємство, на якому працював позивач, не може бути підставою для відмови особі у зарахуванні стажу роботи, при його підтвердженні записами в трудовій книжці та не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист та пенсійне забезпечення

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком № 27272/03-16 від 06.09.2023, з огляду на що, до страхового стажу позивача ГУ ПФУ в м. Києві (як територіального органу пенсійного фонду, який розглядав заяву про перерахунок пенсії позивача) слід зарахувати період роботи з 28.12.1993 по 05.02.1997 на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева" (МСЧ шахти імені Румянцева) на посаді економіста, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.10.1983.

Стосовно дати, з якої позивачу слід провести перерахунок та виплату пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 45 Закону № 1058, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Враховуючи протиправність рішення ГУ ПФУ в м. Києві про відмову у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 28.12.1993 по 05.02.1997 на підприємстві "Медико-санітарна частина шахти імені Румянцева", а позивач звернувся до територіального органу пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії 30.08.2023, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області (як територіального органу пенсійного фонду, де перебуває на обліку позивач) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2023, як першого числа наступного місяця, у якому позивачем подано заяву про перерахунок пенсії.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 по справі № 520/6048/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова В.А. Калиновський