Справа № 440/2426/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2426/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23 січня 2025 року №17 про відмову в перерахунку пенсії - переході з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 14.01.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби усі періоди її роботи з 01.08.1979 по 16.12.2024 у фінансових органах та органах державної податкової служби Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. На думку позивача, період роботи в податкових органах з 01.08.1979 по 16.12.2024 зараховується до стажу державної служби. Відповідно, вважає, що має право на переведення її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 14.01.2025 звернулася до уповноваженого органу Пенсійного фонду України зі заявою щодо проведення перерахунку - перехід з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про державну службу".

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 буде здійснюватись відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

23.01.2025 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було прийнято рішення №17 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (перехід на інший вид пенсії - з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу").

Вказане рішення обґрунтовано тим, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 13 років 5 місяців 7 днів.

Позивач не погодилася з цим рішенням та оскаржила його до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 (далі - Закон від 16.12.1993 №3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього закону.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою КМУ від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу".

Так, статтею 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

У пункті 6 Порядку також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Системний аналіз цих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу», є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону від 10.12.2015 №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, законодавець визначив певні умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723, і Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 60 років та має стаж державної служби понад 20 років. Разом із тим, відповідачем до стажу державної служби не зараховано період роботи з 21.01.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби.

У пункті 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Зі записів трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що вона:

01.08.1979 - зарахована на посаду економіста відділу фінансування, освіти, культури, охорони здоров`я і соціального призначення Полтавського облфінвідділу (Наказ Пр.№ 50-л від 26.07.1979);

01.12.1979 - посаду перейменовано на ревізор-інспектор (Наказ Пр. №68-л від 30.11.1979);

25.08.1981 - звільнена з посади за сімейних обставин відповідно до ст. 38 КзПП УРСР (Наказ Пр. №48-л від 24.08.1981);

09.09.1981 - прийнята на посаду ревізора-інспектора держдоходів у Чутовський райфінвідділ (Наказ №20-4 від 08.09.1981);

07.09.1987 - переведена на посаду старшого ревізора-інспектора держдоходів (Наказ № 10-л від 07.09.1987);

09.01.1991- звільнена від обов`язків старшого ревізора-інспектора держдоходів у зв`язку з призначенням головним економістом з аналізу і удосконалення господарського механізму (Наказ №1 від 09.01.1991);

20.01.1993 - звільнена з посади головного економіста з аналізу і удосконалення господарського механізму у зв`язку з переведенням в податкову інспекцію (Наказ №1-л від 20.01.1993);

21.01.1993 - призначена на посаду старшого державного інспектора відділу обліку звітності Державної податкової інспекції по Чутівському району в порядку переведення з райфінвідділу (Наказ №3-л-о від 21.01.1993);

07.02.1994 - присвоєно персональне звання інспектор податкової служби III рангу (Наказ №2 від 07.02.1994);

30.03.1994 - прийнята Присяга державного службовця;

01.12.1995 - переведена на посаду начальника відділу обліку і звітності (Наказ №28 від 01.12.1995);

25.11.1996 - у зв`язку з ліквідацією державної податкової інспекції по Чутівському району і створенню державної податкової адміністрації, звільнена із займаної посади в порядку переведення в державну податкову адміністрацію в Чутівському районі (Наказ №13 від 25.11.1996);

26.11.1996 - призначена виконуючим обов`язки начальника відділу комп`ютеризації, обліку та звітності (Наказ №5-0 від 02.12.1996);

02.01.1997 - присвоєно персональне звання інспектор податкової служби II рангу (Наказ №3 від 30.01.1997);

17.02.1998 - Державна податкова адміністрація в Чутівському районі перейменована в Державну податкову інспекцію в Чутівському районі Полтавської області (Підстава: Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державну податкову службу України», ст. 5 від 05.02.1998 року №83/98-ВР);

01.06.1998 - звільнена із займаної посади у зв`язку із ліквідацією ДПІ в Чутівському районі на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (Наказ № 31-л від 29.05.1998);

02.06.1998 - прийнята на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку, звітності і прогнозування надходжень (Наказ №26 від 02.06.1998);

01.03.2001 - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу (Наказ №8-л від 01.04.2001);

01.09.2003 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора групи обліку та звітності Чутівського відділу Карлівської МДПІ у зв`язку зі зміною штатного розпису (Наказ №29 від 01.09.2003);

01.01.2005 - переведена на посаду завідуючого сектору обліку та звітності Чутівського відділу Карлівської МДПІ у зв`язку зі зміною штатного розпису (Наказ №5-л від 20.01.2005);

01.11.2005 - присвоєно спеціальне звання радника податкової служби III рангу (Наказ №30-л від 07.11.2005);

29.02.2012 - звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в Карлівську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби на підставі п.5 ст. 36 КзПП України (Наказ №15-л від 29.02.2012);

01.03.2012 - призначена у зв`язку з переведенням із Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції на посаду головного державного податкового інспектора Чутівського відділу Карлівської МДПІ Полтавської області ДПС (Наказ №1-л від 01.03.2012);

26.06.2013 - звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в Карлівську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби на підставі п.5 ст. 36 КзПП України (Наказ №15-л від 29.02.2012);

27.06.2013 - призначена у зв`язку з переведенням на посаду головного державного інспектора координаційно-моніторингову відділу Карлівської ОДПІ Головного управління Міндоходів в Полтавській області (Наказ №1-л від 27.06.2013);

27.06.2013 - присвоєно 12 (дванадцятий) ранг державного службовця (Наказ №1-л від 27.06.2013);

27.12.2013 - присвоєно спеціальне звання - радник податкової й митної справи III рангу (наказ №25-л від 27.12.2013);

08.06.2015 - звільнена із займаної посади у зв`язку з переводом до Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, п. 5 ст. 36 КЗпП України (Наказ №40-л від 08.06.2015);

09.06.2015 - призначена в порядку переводу з Карлівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Полтавській області на посаду головного державного інспектора координаційно-моніторингового відділу (Наказ №3-л від 09.06.2015);

18.02.2016 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу моніторингу доходів і обліку звітності (Наказ № 4-л від 18.02.2016);

03.06.2016 - переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора Чутівського відділу (Наказ №38-л від 02.06.2016);

13.09.2018 - звільнена із займаної посади в порядку переведення до Головного управління ДФС в Полтавській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» (Наказ № 12-л від 10.09.2018);

14.09.2018 - призначена в порядку переведення з Карлівської ОДПІ у Полтавській області на посаду старшого державного інспектора сектору моніторингу доходів та обліково-звітних систем Карлівського управління (Наказ №141-о від 13.09.2018);

01.04.2019 - переведена у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на посаду головного державного інспектора сектору моніторингу доходів та обліково-звітних систем Карлівського управління, як переможець конкурсу (Наказ №78-о від 25.03.2019);

02.09.2019 - звільнена із займаної посади в порядку переведення до Головного управління ДПС у Полтавській області, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» та п.5 ч. 1 ст. 36 КзПП (Наказ №207-о від 02.09.2019);

03.09.2019 - призначена в порядку переведення з Головного управління ДПС у Полтавській області на посаду головного державного інспектора сектору моніторингу доходів та обліку платежів Карлівського управління (Наказ №19-о від 02.09.2019);

03.09.2019 - присвоєно 6 ранг державного службовця (Наказ №19-0 від 02.09.2019);

02.01.2020 - у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі назву сектору перейменовано на сектор податкового моніторингу Карлівського управління (Наказ № 1173 від 23.12.2019);

15.09.2020 - переведена у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі на посаду головного державного інспектора відділу обліку платежів та зведеної звітності управління електронних сервісів (Наказ №145-о від 14.09.2020);

24.12.2020 - призначена в порядку переведення з Головного управління ДПС в Полтавській області на посаду головного державного інспектора відділу обліку та зведеної звітності управління електронних сервісів (Наказ №24-о від 23.12.2020);

14.07.2022 - назву відділу перейменовано на відділ обліку платежів та зведеної звітності управління економічного аналізу (Наказ №126 від 14.07.2022);

16.12.2024 - припинено державну службу та звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ (Наказ №528-о від 05.12.2024).

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, враховуючи дані трудової книжки позивача, не було зараховано періоди роботи в податкових органах в період з 21.01.1993 по 16.12.2024, а не з 01.08.1979, як вважає позивач, відтак, на думку відповідача, відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до певної категорії. Тому право на перерахунок пенсії державного службовця з урахуванням поданих зі заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відсутнє.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 1 Порядку №283, затвердженим ПКМУ від 03.04.1994, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) (в тому числі): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання;

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У додатку до Порядку №283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Зокрема, згідно з додатком до Порядку №283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби та на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про Державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі ПК України).

Пунктом 342.4 статті 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 ПК України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII. Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Крім цього, згідно з пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Зважаючи на викладене, період роботи позивача в органах Державної податкової служби зараховується їй до стажу державної служби. Таким чином, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 21.01.1993 по 16.12.2024 в Державній податковій інспекції.

Зважаючи на це, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості зарахування спірного періоду до стажу державної служби, оскільки будь-яких законних перешкод для реалізації позивачем цього права судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Дніпропетровській області №17 від 23.01.2025 щодо відмови ОСОБА_1 у переході на пенсію за Законом України "Про державну службу".

Щодо вимоги про зобов`язання ГУПФУ в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 14.01.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що спірне рішення відповідача прийняте ГУПФУ в Закарпатській області без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем.

Суд зазначає, що підставою для відмови у перерахунку (переведенні) позивача на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» стали висновки відповідача про незарахування періодів роботи у податкових органах як роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно із пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-ІV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 14.06.2022 по справі №480/5340/21.

Із врахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача і вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 14.01.2025 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", та прийняти рішення по суті заяви від 14.01.2025 з урахуванням стажу роботи у податкових органах як роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби та правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №17 від 23.01.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 21.01.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби, та прийняти рішення по суті заяви від 14.01.2025 з урахуванням стажу роботи у податкових органах як роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та правової оцінки, наданої судом по даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва