Справа № 420/32586/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місце проживання: 46001, м. Тернопіль, Майдан волі, 3) та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місце знаходження: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 18 жовтня 2024 року через підсистему Електронний суд (сформовано 18.10.2024) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ПФУ в Тернопільській області (, місце проживання: 46001, м. Тернопіль, Майдан волі, 3) та Головного управління ПФУ в Херсонській області (, місце знаходження: 73036, м. Херсон, вул.. Валентини Крицак, 6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії., в якій позивач просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 71 від 04.10.2024 року щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1976 року, не врахування довідки про зміну прізвища № 4-B від 19.03.1999 року та відмови у призначенні пенсії за віком;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1976 року, враховуючи період навчання в Херсонському ПТУ з 0l.09.1976 року по 12.06.1978 рік та періоди роботи з 02.06.1980 року по 11.12.1980 рік у Херсонському відділенні Одеської залізничної дороги, з 26.01.1981 року по 24.04.1982 рік у ВАТ «Херсонські комбайни», з 01.01.1992 року по 31.07.1998 рік на території російської федерації, врахувати довідку про зміну прізвища № 4-B від 19.03.1999 року при призначенні пенсії та призначити пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 22.11.2023 року.

Ухвалою від 22 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 вересня 2024 року, після досягнення 63 років, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі Відповідач 2) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.

В результаті розгляду заяви та доданих до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області винесено рішення № 71 від 04 жовтня 2024 року, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З такою позицією та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивач не погоджується, та вважає, що Відповідачами безпідставно та протиправно не враховано до страхового стажу спірні періоди роботи та відмовлено в призначенні пенсії за віком, а надані документи є достатніми для призначення пенсії, з огляду на таке.

Щодо не зарахування до страхового стажу в цілому записів здійснених у трудовій книжці, позивач зазначає, що при внесенні запису про зміну дошлюбного прізвища Позивача « ОСОБА_2 » на шлюбне прізвище « ОСОБА_3 » до трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1976 року, відповідальним працівником підприємства, допущено недотримання Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, а саме, при здійсненні відповідного запису на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки не вказано номер та дату свідоцтва про шлюб на підставі якого здійснено відповідний запис.

Відповідачами не оспорюється питання належності трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1976 року Позивачу, а лише зауважується, що заповнення особистих даних Позивача на титульній сторінці трудової книжки та запису про період роботи з 02.06.1980 року по 11.12.1980 рік здійснено некоректно. Проте, Позивач, як працівник не може нести відповідальність за недоліки в оформленні роботодавцем трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто Позивачем. Законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому неналежне її оформлення не може позбавити Позивача права на включення періодів роботи, зазначених в такій трудовій книжці, до її страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням вказаних періодів. Гарантоване Конституцією України право Позивача на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

При заповненні дати про звільнення та дати наказу про звільнення, а саме « 11.12.1980», працівником відповідальним за ведення трудових книжок, у місяці звільнення та наказу про звільнення цифру « 2» лише сильніше наведено кульковою ручкою синього кольору, аніж іншу частину дати. Наведення ручкою у трудовій книжці та не внесення необхідних даних при зміні прізвища, не може бути підставою для не зарахування періоду роботи до страхового стажу та відповідно, відмови у призначенні пенсії, оскільки Позивач, як працівник, не несе відповідальність за некоректне заповнення третьою особою даних трудової книжки, а отже Позивачу протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1976 року, зокрема період з 02.06.1980 року по 11.12.1980 рік.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи на території рф з 01.01.1992 року по 31.07.1998 рік та не врахування довідки про зміну прізвища № 4-В від 19.03.1999 року, позивач зазначає, що у періоди з 15.08.1984 року по 29.12.1986 року та з 23.09.1988 року по 31.07.1998 року Позивач працювала на різних посадах в Совгаванській базі океанічного риболовства (БОР), яка знаходиться на території російської федерації.

Відповідно до даних трудової книжки, 23.09.1988 року ОСОБА_1 прийнята на роботу в будинок міжрейсового обслуговування Совгаванської БОР (розпорядження № 1871 від 22.09.1988 року/ запис № 20, сторінка 13 трудової книжки), а 31.07.1998 року звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників (наказ № 139 від 31.07.1998 року/ запис № 25, сторінка 15 трудової книжки).

Крім того, вищезазначені періоди роботи Позивача підтверджуються архівною довідкою № 06-06/К-21.1-240 від 13.09.2019 року виданою архівним відділом адміністрації Радянсько-Гаванського муніципального району Хабаровського краю.

Також, при розгляді заяви про призначення пенсії, у зв`язку з відсутністю апостилю компетентного органу держави, в якій документ був складений, Відповідачем -1 не взято до уваги довідку про зміну прізвища Позивача з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » № 4-В від 19.03.1999 року, яка видана адміністрацією Ванінського району Хабаровського краю рф, в результаті чого Позивачу протиправно не зараховано період навчання в Херсонському ПТУ з 0l.09.1976 року по 12.06.1978 рік та період роботи з 26.01.1981 року по 24.04.1982 року в ВАТ «Херсонські комбайни», оскільки прізвище « ОСОБА_2 », зазначене в документах, не відповідає паспортним даним.

Позивач працювала у російській федерації в той час, коли Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав, а отже Позивач мала легітимні очікування щодо свого пенсійного забезпечення. Таким чином, під час вирішення питання про наявність права на пенсію, Відповідачами протиправно не зараховано страховий стаж з 01.01.1992 року по 31.07.1998 рік набутий Позивачем на російської федерації.

Стосовно посилання Відповідача - 1 на необхідність проставлення апостилю на довідці про зміну прізвища № 4-В від 19.03.1999 року, виданої адміністрацією Ванінського району Хабаровського краю РФ, позивач зазначила, що оскільки спірна довідка про зміну прізвища Позивача, виготовлена до набрання чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» та станом на 24 лютого 2022 року приймалась на території України без спеціального посвідчення, вимоги Відповідача-1 про необхідність проставлення апостилю є безпідставними, враховуючи повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України.

Також позивач вважає, що вона має право на призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку відповідно до п. 14-6.2. Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ, оскільки м. Херсон перебуває під постійними обстрілами, а тому вона не могла своєчасно звернутись із заявою про призначення пенсії.

Через канцелярію суду 01.11.2024 року від Головного управління ПФУ в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на таке.

27 вересня 2024 року позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон 1058-IV).

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №71 від 04.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вік позивачки на момент звернення до пенсійного органу 63 роки 10 місяці. Страховий стаж позивачки 05 років 00 місяців 15 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивачки не враховано: - трудову книжку НОМЕР_2 , дата заповнення 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з « ОСОБА_2 » (російською мовою) на « ОСОБА_3 » (російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

Окрім того, не взято до уваги довідку про зміну прізвища №4-В від 19.03.1999, виданої адміністрацією Ванінського району, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року;

- період навчання в Херсонському ПТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, оскільки в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

- період роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення;

- період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ «Трудовий архів м. Херсона», оскільки в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

- період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998 оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/ працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи(служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Враховуючи вищезазначене, позивач не має права на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До відзиву на позовну заяву,представником Головного управління надано витребувані судом матеріали пенсійної справи позивача.

Через канцелярію суду 07.11.2024 року від Головного управління ПФУ в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись, що Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області правомірно прийнято рішення №71 від 04.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Відповіді на відзиви до суду не надходили.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що 27.09.2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управління ПФУ в Тернопільській області та рішенням № 71 від 04.10.2024 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Як вбачається із вказаного рішення:

Страховий стаж обчислено згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та свідоцтва про народження дитини складає 05 років 00 місяців 15 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не враховано:

- трудову книжку НОМЕР_4 , дата заповнення 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з « ОСОБА_2 »(російською мовою) на « ОСОБА_4 »(російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

- Окрім того, не взято до уваги довідку про зміну прізвища №4-В від 19.03.1999, виданої адміністрацією Ванінського району, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року;

- період навчання в Херсонському ПТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, оскільки в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

- період роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення;

- період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ «Трудовий архів м. Херсона», оскільки в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

- період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998 оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу PCP у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботі(служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вже подавала заяву про призначення пенсії за віком від 23.10.2023 року, за результатами розгляду якої рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області № 71 від 27.10.2023 року було відмовлено у призначенні пенсії та тоді позивачу було зараховано 14 років 09 місяців 09 днів страхового стажу та до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 01.09.1976 року періоди роботи: з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки виправлення дати звільнення та дати наказу про звільнення не завірено належним чином; період роботи в Росії з 01.01.1992 по 31.07.1998, оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 року «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Суду не надано докази оскарження цього рішення у судовому порядку.

Судом також досліджено трудову книжку на ім`я позивача серії НОМЕР_5 , довідку видану 19.03.1999 року № 4-в видану відділом записів актів цивільного стану Хабарівського краю Ванинського району Адміністрації рф, свідоцтво про навчання у Херсонському професійному торговому училищі, свідоцтво про народження від 26.07.1985 року, форму ОК-5, архівні довідки від 29.07.2019 року та архівні довідки від 13.09.2019 року.

Не погодившись із відмовою Головного управління у призначенні пенсії за віком позивач звернулась до суду із цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі, - Закон № 1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пп. 1.8., 1.9. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі Порядок № 22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Суд встановив, що 27.09.2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управління ПФУ в Тернопільській області та рішенням № 71 від 04.10.2024 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Як вбачається із вказаного рішення:

Страховий стаж обчислено згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та свідоцтва про народження дитини складає 05 років 00 місяців 15 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не враховано:

- трудову книжку НОМЕР_4 , дата заповнення 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з « ОСОБА_2 » (російською мовою) на « ОСОБА_4 »(російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

- Окрім того, не взято до уваги довідку про зміну прізвища №4-В від 19.03.1999, виданої адміністрацією Ванінського району, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року;

- період навчання в Херсонському ІІТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, оскільки в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

- період роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення;

- період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ «Трудовий архів м. Херсона», оскільки в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

- період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998 оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу PCP у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботі(служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Дослідивши зміст трудової книжки, суд доходить висновку, що підстави для не врахування пенсійним органом записів у трудовій книжці НОМЕР_4 від 01.09.1976 є помилковими та належать відхиленню судом, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 вказаної статті Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, пенсійним органом не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи, записи про які зроблено у трудовій книжки НОМЕР_4 від 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з « ОСОБА_2 » (російською мовою) на « ОСОБА_4 » (російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, суд виходить із застосування таких норм права.

Так, відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Деркомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка діяла на внесення записів у трудову книжку, «Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників та службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню».

Згідно з п. 2.11. вказаної Інструкції, «Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), на якій вперше заповнювалася трудова книжка».

Відповідно до п. 2.12 вказаної Інструкції, «Зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.

Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.».

Аналіз наведених норм права доводить, що саме на роботодавця покладено обов`язок заповнення трудової книжки робітника, а тому позивач не може нести відповідальність за невиконання роботодавцем покладених на нього обов`язків.

Своєю чергою суд зазначає, що відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд погоджується з доводами позивача, що трудова книжка містить відомості про підстави внесення записів, підписи осіб, відповідальних за ведення і видачу трудових книжок, а також відбитки печатки підприємства, записи виконані у хронологічній послідовності, не суперечать один одному, не мають підчисток та виправлень, формально відповідають вимогам, які висуваються законодавством до ведення трудових книжок.

А тому, виконання неналежним чином запису щодо зміни прізвища позивача на титульному аркуші трудової книжки не може бути підставою для невизнання всього трудового стажу позивача, зазначеного у трудовій книжки і відмови у призначенні пенсії позивачу.

Враховуючи вище викладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_4 від 01.09.1976.

Стосовно не врахування довідки про зміну прізвища № 4-В від 19.03.1999 року, оскільки не проставлено апостиль компетентним органом держави, в якій документ був складений, суд погоджується з доводами позивача, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Тобто, оскільки спірна довідка про зміну прізвища позивача, виготовлена до набрання чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», то станом на 24 лютого 2022 року приймалась на території України без спеціального посвідчення, а тому доводи Головного управління є необґрунтованими та відхиляються судом.

Стосовно не зарахування періоду навчання в Херсонському ПТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, оскільки в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних та не зарахування періоду роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ «Трудовий архів м. Херсона», оскільки в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних, суд зазначає, що вони є необґрунтованими, адже як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, прізвище « ОСОБА_2 » було прізвищем позивача до укладення шлюбу 26.07.1985 року з ОСОБА_5 , що підтверджується архівною довідкою № 4-В від 19.03.1999 року виданою відділом записів актів цивільного стану Хабарівського краю Ванинського району Адміністрації рф.

А тому, такі доводи є помилковими, враховуючи, що період навчання позивача з 01.09.1976 по 12.06.1978 роки та період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 роки, були до укладення шлюбу та зміни прізвища.

Стосовно не зарахування періоду роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення, суд зазначає що такі доводи є необґрунтованими з огляду на таке.

Як зазначалось судом, відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Деркомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, «Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців».

Відповідно до п. 2.3 Інструкції, «всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу.

Записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984"

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.»

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 01.09.1976 року, вона містить спірні записи:

- №8 02.06.1980 року прийнята молодшим продавцем дрібного роздрібу на підставі наказу № 47 від 29.05.1980 року;

- №9 11.12.1980 року звільнена за згодою сторін на підставі наказу №105 від 11.12.1980 року;

Суд звертає увагу, що вказані записи здійснені відповідальною особою Херсонського відділенні Одеської залізничної дороги, засвідчені підписом та печаткою.

Таким чином, суд погоджується з думкою позивача, що наведення однієї цифри ручкою у трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування періоду роботи до страхового стажу та відповідно відмови у призначенні пенсії, а тому такі доводи Головного управління відхиляються судом.

Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу PCP у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, суд вважає, що такі посилання є необґрунтованими, з огляду на таке.

29.11.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

23.12.2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 1 грудня 2022 року № 2783-IX, відповідно до якого Україна зупинила у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

А також, Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Частиною 1 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Однак, частиною 2 ст. 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тобто, аналізуючи наведені норми законодавства, вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

А тому, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні стажу роботи в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Суд вважає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Таким чином, суд доходить висновку, що Головне управління ПФУ в Тернопільській області помилково не врахувало наведені періоди роботи до страхового стажу позивача, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення № 71 від 04.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за віком є правомірними та належать задоволенню.

Щодо решт позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про безпідставне неврахування відповідачем записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1976 року, і не розглянув заяву про призначення пенсії з урахуванням вказаних записів у трудовій книжці, суд доходить висновку, що є правомірними й позовні вимоги про зобов`язання пенсійного органу зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1976 року, враховуючи період навчання в Херсонському ПТУ з 0l.09.1976 року по 12.06.1978 рік та періоди роботи з 02.06.1980 року по 11.12.1980 рік у Херсонському відділенні Одеської залізничної дороги, з 26.01.1981 року по 24.04.1982 рік у ВАТ «Херсонські комбайни», з 01.01.1992 року по 31.07.1998 рік на території російської федерації, врахувати довідку про зміну прізвища № 4-B від 19.03.1999 року при призначенні пенсії.

Разом з цим, з урахуванням того, що відповідач не розглянув заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням вказаних записів у трудовій книжці, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання призначити пенсію позивачу з дня , що настає за днем досягнення пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , є передчасними, а тому не належать задоволенню.

При цьому, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд доходить висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

Суд зазначає, що з огляду на те, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області, саме цей пенсійний орган є належним відповідачем за пред`явленими позовними вимогами щодо зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу позивача вище визначених періодів роботи та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Водночас пред`явлення вказаних позовних вимог до Головного управління ПФУ в Херсонській області є помилковим, оскільки цей пенсійний орган не приймав стосовно позивача відповідного рішення, а тому у задоволенні позовних вимог пред`явлених до Головного управління ПФУ в Херсонській області слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, рішення суб`єкта владних повноважень має бути, зокрема, обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), пропорційним, тобто прийнятим з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно з приписів ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оцінюючи спірні дії та рішення відповідача, суд дійшов висновку, що вони не відповідають ознакам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, вони вчиненні не у спосіб, передбачені законом та є необґрунтованими, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Враховуючи що позов задоволено частково, на користь позивача належить стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн., сплачений за основну позовну вимогу, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місце проживання: 46001, м. Тернопіль, Майдан волі, 3) та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місце знаходження: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № 71 від 04.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місце проживання: 46001, м. Тернопіль, Майдан волі, 3) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1976 року, період навчання в Херсонському ПТУ з 0l.09.1976 року по 12.06.1978 рік та періоди роботи з 02.06.1980 року по 11.12.1980 рік у Херсонському відділенні Одеської залізничної дороги, з 26.01.1981 року по 24.04.1982 рік у ВАТ «Херсонські комбайни», з 01.01.1992 року по 31.07.1998 рік на території російської федерації, врахувати довідку про зміну прізвища № 4-B від 19.03.1999 року при призначенні пенсії, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.09.2024 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, місце проживання: 46001, м. Тернопіль, Майдан волі, 3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко