Справа № 560/10082/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10082/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

31 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.02.2024 № 08 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 22.03.1994 по 30.06.2000, з 01.04.2007 по 30.04.2011, з 01.06.2011 по 17.02.2015 та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням зазначених періодів підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, починаючи з 29.12.2023.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.01.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Подана заява та додані до неї документи прийняті 30.01.2024 року та зареєстровані у пенсійному органі за № 1542, що підтверджується копією розписки-повідомлення.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ пенсійного органу, що призначає пенсію-Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.02.2024 року № 08 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із змістом рішення вік заявника на звернення із заявою про призначення пенсії за віком становить 60 років 1 місяць 2 дні.

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років.

Страховий стаж позивача становить 27 років 7 місяців 4 дні, в тому числі для визначення права із врахуванням пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"-28 років 4 місяці 14 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 03.06.1994 по 09.06.2003 згідно з довідкою від 09.06.2003 № 019, оскільки довідку завірено печаткою без коду. Крім того період роботи не підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків);

- періоди підприємницької діяльності з 28.01.1993 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та про сплату внесків до Пенсійного фонду України;

- періоди підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.01.2006, з 01.10.2006 по 31.10.2006, з 01.01.2007 по 17.02.2015, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для зарахування до страхового стажу:

- періоду роботи з 03.06.1994 по 09.06.2003 необхідно надати підтвердження первинними документами, а сервісному центру Пенсійного фонду України за місцем звернення заявника ініціювати зустрічну перевірку;

- періоду підприємницької діяльності з 28.01.1993 по 31.12.2003,необхідно надати відомості про систему оподаткування та підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України (платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштовий переказ, інформацію Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, (далі-Закон № 1058-IV).

Вказаний Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Статтею 1 цього Закону визначено такі терміни:

- застрахована особа-фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування-організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

- страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески-кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- страхувальники-роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

В солідарній системі призначається пенсія за віком, що передбачено пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 статті 11 Закону № 1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 5 статті 14 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є застраховані особи, зазначені у пунктах 2, 3 і 13 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частинами 1, 3 статті 15 Закону № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 21 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від застрахованих осіб.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Зміст відомостей персональної картки встановлений частиною 3 статті 21 Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 5 статті 21 Закону № 1058-IV, відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", установлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Частиною 1 та частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно із пунктом 1.8 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1, встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності-за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

- ідентифікує заявника (його представника);

- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру;

- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Згідно із пунктами 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

До 01 липня 2000 року страховий стаж працівників обраховується відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Згідно із пунктом б) статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховується відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності з 1 січня 1992 року-в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01.04.1992 року-в повному обсязі з 01.04.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Згідно із пунктом б) статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, -за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 3 липня 1998 року № 727/98, з 1 січня 1999 року для фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, і кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з такою особою, включаючи членів її сім`ї, за рік не перевищує 10 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 250 тис. гривень, запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для таких суб`єктів малого підприємництва.

Із змісту наведених правових норм вбачається, що періоди здійснення фізичною-особою підприємницької діяльності за загальною системою оподаткування можуть бути зараховані до страхового стажу позивача з таких підстав:

- період з 22.03.1994 року до 01.06.2000 року зараховується до страхового стажу за умови підтвердження іншими документи про сплату страхових внесків, зокрема згідно із пунктом 4 Порядку № 637 за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності);

- період з 01.04.2007 року по 30.04.2011 року зараховується до страхового стажу за умови підтвердження індивідуальними відомостями про застраховану особу;

- період з 01.06.2011 року по 17.02.2015 року зараховується до страхового стажу за умови підтвердження індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Періоди здійснення фізичною-особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку, спеціального торгового патенту можуть бути зараховані до страхового стажу позивача з таких підстав:

- період з 22.03.1994 року до 31.12.1997 року зараховується до страхового стажу у разі підтвердження свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ) (пункт 4 Порядку № 637);

- період з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року зараховується до страхового стажу при підтвердженні довідкою про реєстрацію позивача як суб`єкта підприємницької діяльності у вказаний період (пункт 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV);

- період з 01.04.2007 року по 30.04.2011 року та з 01.06.2011 року по 17.02.2015 року зараховується за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків від сплати єдиного внеску) (пункт 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV).

Аналіз наведених правових норм та оцінка встановлених у справі обставин дає суду підстави зробити такі висновки.

Право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 та більше років, мають особи за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

На дату звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 30.01.2024 року про призначення пенсії за віком, позивачу виповнилося 60 років 1 місяць 2 дні.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.02.2024 року № 08 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років, тоді як за результатами обчислення страхового стажу, страховий стаж позивача становить 27 років 7 місяців 4 дні, в тому числі для визначення права із врахуванням пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"-28 років 4 місяці 14 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди ведення підприємницької діяльності з 28.01.1993 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та про сплату внесків до Пенсійного фонду України;

- періоди підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.01.2006, з 01.10.2006 по 31.10.2006, з 01.01.2007 по 17.02.2015, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач у позовних вимогах просить зарахувати до свого страхового стажу періоди підприємницької діяльності з 22.03.1994 по 30.06.2000, з 01.04.2007 по 30.04.2011, з 01.06.2011 по 17.02.2015, посилаючись на такі докази:

1) за період діяльності з 01.01.2000 по 31.12.2005 на копію листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 1/6/04-36-24-13-13 від 12.03.2024 у якому зазначено про те, що ОСОБА_1 , знаходився на обліку у Амур-Нижньодніпровській державній податковій інспекції ГУ ДПС у Дніпропетровській області як суб`єкт підприємницької діяльності з 28.01.1993 року по 18.02.2015 рік.

Згідно з наявною інформацією ОСОБА_1 , здійснював діяльність:

- з 01.01.2000 по 31.03.2000, 01.10.2000 по 31.12.2000, 01.01.2001 по 30.04.2001, 01.07.2001 по 30.09.2001, 01.11.2003 по 31.12.2003 на загальній системі оподаткування;

- з 01.04.2000 по 30.09.2000, 01.05.2001 по 30.06.2001, 01.10.2001 по 31.10.2001, 01.01.2004 по 31.12.2005 зі сплатою фіксованої ставки податку з доходів фізичних осіб (фіксований патент);

2) за період з 03.06.1994 по 09.06.2003 позивач посилається на частину 3 статті 44 Закону № 1058-IV згідно із якою органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, та пункт 1.8 Порядку № 22-1, відповідно до якого у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії.

Позивач на підставі наведених правових норм зазначає, що відповідачем не наведено обставин про здійснення ним заходів по встановленню інформації щодо спірних трудових періодів позивача;

3) за періоди діяльності з 01.01.2004 по 31.01.2006, з 01.10.2006 по 31.10.2006, з 01.01.2007 по 17.02.2015 посилається на форму ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, із змісту якої позивач звертає увагу суду на те, що починаючи із 2006 року по 2023 рік включно щороку сплачувалися страхові внески за вказані періоди часу.

Суд погоджується із позицією позивача відносно того, що вказані документи, зокрема лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 1/6/04-36-24-13-13 від 12.03.2024 у якому зазначено про те, що ОСОБА_1 , знаходився на обліку у Амур-Нижньодніпровській державній податковій інспекції ГУ ДПС у Дніпропетровській області як суб`єкт підприємницької діяльності з 28.01.1993 року по 18.02.2015 рік та довідку форми ОК-5 про сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб, яка в свою чергу формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, та містить, зокрема, дані щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків, могли бути отриманні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при прийнятті заяви позивача про призначення пенсії за віком за належного виконання відповідальною особою названого відповідача вимог абзацу 4 пункту 1.8, пункту 3.3, пункту 4.2 Порядку № 22-1.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що як лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 1/6/04-36-24-13-13 від 12.03.2024 так і довідка форми ОК-5 яка сформована на ім`я ОСОБА_1 , 28.03.2024 року не були предметом розгляду Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при прийнятті рішення від 06.02.2024 року № 08 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.

Позивач разом із заявою про призначення пенсії, а також при зверненні до суду не надав документів, передбачених пунктом 3-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону 9 липня 2003 року № 1058-IV, пунктом 4 Порядку № 637, пунктом 2.1 Порядку № 22-1.

Суд при вирішенні спору зауважує, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно станом на дату прийняття рішення (06.02.2024) пенсійний орган не надав при обчисленні розміру страхового стажу оцінку документам сформованих відповідно 12.03.2024 року та 28.03.2024 року, які в свою чергу також при належному виконанні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV могли бути отриманні пенсійним органом та враховані при прийнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача від 30.01.2024 року про призначення пенсії за віком.

Суд при вирішенні спору бере до уваги також те, що пенсійний орган при прийнятті рішення, не використав в повному обсязі свої повноваження, передбачені чинним законодавством для підтвердження вказаних періодів підприємницької діяльності позивача при обчисленні страхового стажу та зарахування чи відмови у зарахуванні до страхового стажу таких періодів при прийнятті рішення про призначення пенсії за віком.

Відсутність реалізації пенсійним органом свого права щодо можливості отримати за вимогою первинні документи для більш всебічного, повного і об`єктивного розгляду заяви особи про призначення пенсії за віком, суд розцінює як протиправну бездіяльність, яка як наслідок призвела до прийняття протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу.

За таких обставин суд вважає, що необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.02.2024 № 08 яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Що стосується позовної вимоги в якій позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 22.03.1994 по 30.06.2000, з 01.04.2007 по 30.04.2011, з 01.06.2011 по 17.02.2015 та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням зазначених періодів підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, починаючи з 29.12.2023, суд вважає, що така позовна вимога підлягає задоволенню частково, беручи до уваги таке.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В зв`язку із тим, що надані позивачем суду документи в підтвердження належного розміру страхового стажу та відповідно наявного права на призначення пенсії за віком не були предметом розгляду пенсійним органом при прийнятті рішення за результатами розгляду заяви про її призначення за їх відсутності при розгляді, суд вважає, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2024 року про призначення пенсії за віком із врахуванням правових висновків суду.

Суд також враховує, що згідно змісту довідки ОП-5, сформованої 28.03.2024 року серед найменування страхувальників у ній відсутня інформація найменування позивача як фізичної особи-підприємця та страхувальника, тоді як позивач просить зарахувати до страхового стажу тільки періоди здійснення ним підприємницької діяльності, враховуючи, що відповідно до чинного законодавства фізична особа-підприємець одночасно є страхувальником, застрахованою особою та платником страхових внесків.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.