Справа № 200/5757/24
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа №200/5757/24

провадження № К/990/10339/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської. О. Р.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

03 березня 2025 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.

11 березня 2025 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала в нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби з 01 грудня 2015 року по 30 жовтня 2020 року (включно) в неповному розмірі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 85927,87 грн з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію - різницю відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в сумі 4465,15 гривень щомісячно за період з 01 березня 2018 року по 30 жовтня 2020 року (включно) в сумі 142676,83 грн з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали в визначенні позивачу розміру підйомної допомоги в 2015 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2015-2020 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015-2020 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2015 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015-2020 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015-2020 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала в нарахуванні та виплаті позивачу в період з 29 січня 2020 року по 30 жовтня 2020 року (включно) грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29 січня 2020 року);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29 січня 2020 року по 30 жовтня 2020 року (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягала в ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації - різниці відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 31 жовтня 2020 року по 31 грудня 2022 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в сумі 4465,15 грн щомісячно за період з 31 жовтня 2020 року по 31 грудня 2022 року (включно) в сумі 116185,87 грн з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали в визначенні позивачу розміру підйомної допомоги в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2020-2022 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2020-2022 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2020-2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2020-2022 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяцю - січень 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяцю - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в неповному розмірі за період з 01 березня 2018 року по 30 жовтня 2020 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 30 жовтня 2020 року включно відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 з урахуванням вже виплачених сум за цей період.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в неповному розмірі за період з 31 жовтня 2020 року по 31 грудня 2022 року (включно).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 31 жовтня 2020 року по 31 грудня 2022 року включно відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 з урахуванням вже виплачених сум за цей період.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, з якого здійснювалося обчислення грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2020 роки, підйомної допомоги за 2015 рік.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, грошову допомогу на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2020 роки, підйомну допомогу за 2015 рік, розрахованих з грошового забезпечення, до складу якого включити індексації грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, з якого здійснювалося обчислення грошової допомоги на оздоровлення за 2021 та 2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2021 та 2022 роки, підйомної допомоги за 2020 рік.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, грошову допомогу на оздоровлення за 2021 та 2022 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2021 та 2022 роки, підйомну допомогу за 2020 рік, розрахованих з грошового забезпечення, до складу якого включити індексації грошового забезпечення.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, що обґрунтовано неможливістю сплатити судовий збір у зв`язку з недостатністю асигнувань фонду державного бюджету.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху, надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку шляхом надання документу про сплату судового збору.

Копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було доставлено до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 - 27 січня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У встановлений суддею-доповідачем строк особою, яка подала апеляційну скаргу, подано заяву про продовження строку для усунення недоліку апеляційної скарги, у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням та недостатністю коштів.

Перший апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20 лютого 2025 року відмовив у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про надання додаткового строку на усунення недоліків, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі № 200/5757/24 повернув.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила її в касаційному порядку.

Перевіряючи доводи касаційної скарги на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.

За змістом пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За правилами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, підставою для повернення апеляційної скарги скаржнику є невиконання ним вимог ухвали про залишення без руху у встановлений судом строк.

Повертаючи відповідачу подану ним апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимоги ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року не виконано.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, що склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору (постанова Верховного Суду від 05 січня 2021 року у справі № 500/2544/19).

Також Верховний Суд в ухвалі від 05 липня 2021 року у справі № 320/10912/20 зазначив, що продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав. Умовою продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав не усунення недоліків скарги, вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 298 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Мотиви, наведені в оскаржуваному судовому рішенні та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 200/5757/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська