Справа № 522/1202/25-Е
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/1202/25-Е
Провадження № 2-а/522/149/25
31 березня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Морозовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
Позивач 23.01.2025 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просила скасувати постанову серії ЕНА № 3874898 від 17.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.01.2025 року приблизно о 10:30, рухалась на автомобілі Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку 116 по вулиці Чорноморського козацтва була зупинена працівниками поліції.
Причиною зупинки патрульний поліцейський назвав порушення позивачем пункту правил 11 ПДР, яке виразилось у виїзді на розділювальну смугу. На місці зупинки, працівником поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), а саме: інспектором 1-го взводу, 4-ї роти 2-го батальйону старшим лейтенантом поліції Хмилевським Миколою Івановичем була винесена постанова серії ЕНА № 3874898 від 17.01.2025 року та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУПАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.
При цьому, співробітники патрульної поліції не зазначили підпункту правил у постанові серії ЕНА № 3874898. З тексту зазначеної постанови виходить, що позивачем порушений п. 11.9 ПДР, яким вказано, що забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу. На зазначеній ділянці дороги трамвайна колія перетинає перпендикулярно перехрестя та проїзд з вулиці Чорноморського козацтва на вулицю 7-ма Пересипська не можливий та не заборонений дорожніми знаками.
Тому з урахуванням вказаних обставин, позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню.
За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.
Ухвалою від 24 січня 2025 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
До суду 28.02.2025 року надійшов відзив Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на позовну заяву, в якому вказано, що 17.01.2025 в ході виконання службових обов`язків інспектором 1-го взводу, 4-ї роти 2-го батальйону старшим лейтенантом поліції Хмилевським Миколою Івановичем за адресою: м. Одеса, будинок 116 по вулиці Чорноморського козацтва, виявлено транспортний засіб Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка керуючи транспортним засобом здійснив виїзд та проїзд по трамвайним коліям зустрічного напрямку, чим порушила п.11.9 Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідач просить позов залишити без задоволення, з підстав викладених у відзиві.
31 березня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив взяти до уваги пояснення та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Натомість обставини, викладені у відзиві відповідача, спростовував з підстав, викладених у поясненнях.
31 березня 2025 року позивачем подано клопотання про проведення судового засідання у її відсутність, позов просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 229 та ч. 3ст. 268 КАС України, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, доходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 17.01.2025 року в ході виконання службових обов`язків інспектором 1-го взводу, 4-ї роти 2-го батальйону старшим лейтенантом поліції Хмилевським Миколою Івановичем за адресою: м. Одеса, будинок 116 по вулиці Чорноморського козацтва, виявлено транспортний засіб Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка керуючи транспортним засобом здійснив виїзд та проїзд по трамвайним коліям зустрічного напрямку, чим порушила п.11. Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Працівниками поліції під час розгляду справи позивачу було роз`яснено суть правопорушення, також було роз`яснено права передбачені ст. 268КУпАП та ст.63Конституції України.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2ст.122КУпАП відносно позивача інспектором 1-го взводу, 4-ї роти 2-го батальйону старшим лейтенантом поліції Хмилевським Миколою Івановичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3874898 від 17.01.2025 року та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.
Позивач вважає постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки: інспектор під час розгляду справи не з`ясував усіх обставин справи, не оглянув відеозапис з відеореєстратора автомобіля позивача, та не пересвідчився, що трамвайні колії на даній ділянці дороги не відокремлені від дорожнього полотна та не позначені дорожньою розміткою чи дорожніми знаками, а отже наїзд автомобіля на трамвайну колію на відповідній ділянці дороги, де рух автомобілів не врегульований додатковими засобами дорожньої розмітки чи дорожніх знаків, не порушує вимог ПДР та не створює складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).
Суду не вдається встановити, що у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 2 ст. 122 КУпАП є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем.
Так як предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чи не порушено права позивача при розгляді адміністративної справи, та інше. Оскільки ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 11.9 ПДР України - забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.
Тобто, сам по собі виїзд нерейкового транспортного засобу на трамвайну колію зустрічного напрямку є порушенням п. 11.9 ПДР, незалежно від того, рухаються по ньому рейкові транспортні засоби чи ні.
Особливості розташування трамвайних колій та наявність чи відсутність розділювальної смуги в даному випадку не має суттєвого значення.
Крім того, відповідно до п. 11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а заїх відсутності-самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.
За загальними правилами відповідно до 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
На зазначеній ділянці дороги трамвайна колія перетинає перпендикулярно перехрестя та проїзд з вулиці Чорноморського козацтва на вилицю 7-я Пересипська не можливий та не заборонений дорожніми знаками.
Як вбачається з фотографії місця події два (4,5) ряди направляються на вулицю Чорноморського козацтва, один рід (3) напрвляється на вулицю 7-я Пересипська, та один рід (1) на вулицю Атамана Головатого, тобто шлях напрямку дороги, має декілька смуг для руху в одному напрямку з трамвайними коліями, розташованими на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів.
Отже, фотофіксація, яка міститься в матеріалах справи підтверджує обставини викладені в позові.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
В даному випадку факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не підтверджується доказами, перелік яких закріплений в ст. 251 КУпАП. Зокрема, суду не надано відеозапис правопорушення, який зафіксований відеореєстратором, встановленим в службовому автомобілі.
Отже, на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у наявності самої події адміністративного правопорушення.
Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.
Проте, в даному випадку єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Зазначені правові позиції викладені у постановах № 524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018 Верховного Суду.
Відповідачем до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які могли б спростовувати твердження позивача, що наведені у заяві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, а з постанови не вдається встановити, що позивач ОСОБА_1 дійсно порушила вимоги п. 11. ПДР.
Слід також зазначити, що вказівка у постанові про порушення позивачем пункту правил 11 ПДР не може вважатися належним зазначенням допущеного порушення. При цьому, вказівка відповідача, що пункт правил, в даному випадку, зазначається формально і є окремим недоліком, не може бути прийнятим судом до уваги, оскільки саме пункт ПДР, який порушено особою та за який передбачена відповідальність є основною складовою при встановленні складу правопорушення.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Відтак, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.
В порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Так, відповідачем не спростовані письмові твердження позивача, викладені в позові.
Водночас, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, допустила порушення Правил дорожнього руху.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.
Нормами КАС України передбачається право відповідача викласти свої заперечення щодо позову у відзиві. Відповідачем надано відзив на позов, проте у ньому не міститься доказів, які б спростовували твердження позивача, та підтверджували вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 122 КУпАП
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від17.07.1997«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З наведеного вбачається обов`язок суду врахувати усі обставини, які мають значення для прийняття рішення та дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
З досліджених матеріалів суд не вбачає в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належним чином правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає скасуванню.
Зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
За таких обставин, з огляду на вказане та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕНА № 3874898 від 17.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України й накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя