Справа № 520/7388/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позову

31 березня 2025 р. справа № 520/7388/25
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про 1) визнання незаконними та скасувати дії та рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо мобілізації ОСОБА_1 від 25.02.2025 року у тому числі будь-які відповідні мобілізаційні розпорядження, що стали підставою для призову; 2) визнання недійсним (у разі фактичного існування) наказу про мобілізацію ОСОБА_1 , який не був доведений до його відома та не наданий на адвокатський запит; 3) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 видати та передати ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії документів, які стосуються: висновку (довідки) військово-лікарської комісії про придатність чи непридатність до військової служби; офіційного наказу про мобілізацію; повісток (якщо вони були належним чином оформлені); 4) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести відповідні відомості до баз даних військового обліку про те, що ОСОБА_1 не пройшов належної процедури військово-лікарської комісії та що його релігійні переконання вимагають розгляду права на альтернативну (невійськову) службу, - з урахуванням норм Конституції України, законів та міжнародних зобов`язань України,

встановив:

В оформленні матеріалів позову виявлено недолік, котрий є перешкодою для прийняття позову до розгляду.

Згідно із частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 1 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 (далі по тексту Закон України №5076-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, ордер.

Відповідно до частини другої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною десятою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Дослідивши позов, судом відмічає позов надійшов засобами поштового зв`язку і підписаний від імені ОСОБА_1 представником - адвокатом Олександром Студенцовим із явним та очевидним застосуванням механічних засобів відтворення власноручного підпису факсиміле.

На факсиміле накладено печатку адвоката.

Крім того, у поданому адвокатом ордері серії АР №1227703 від 24.03.2025 відсутній підпис адвоката, оскільки міститься очевидне застосуванням механічних засобів відтворення власноручного підпису факсиміле.

За змістом пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, ордер містить наступні реквізити: зокрема 12.10. Підпис адвоката (власноручний або електронний) який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»).

Жодних застережень про можливість використання інших засобів підписання ордера Положення не містить.

Частиною третьою статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Оскільки приписи ст.207 Цивільного кодексу України є незастосовними відносно відносин стосовно оформлення адміністративного позову, за приписами КАС України позов може бути підписаний або власноручним фізичним підписом громадянина, або за допомогою проставлення кваліфікованого електронного підпису, а використання факсиміле не свідчить про беззаперечну та неспростовну вільну внутрішню волю особи на вчинення відповідної процесуальної дії, то суд не знаходить правових підстав для кваліфікації позову як того, що містить власноручний підпис представника позивача - адвоката Студенцова О.О.

Аналогічні міркування суд застосовує і до випадку оформлення ордера, поданого адвокатом без особистого власноручного підпису, а лише із використанням факсиміле, що у цьому конкретному випадку не підтверджує його повноважень на представництво інтересів позивача в суді.

Суд констатує, що звернення до суду передбачає, зокрема надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи на уповноваження певної особи на представництво та відображенні такої волі у проставленому на заяві власноручному підписі. Зазначене дає змогу суду виключити будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого волевиявлення на звернення до суду з відповідною заявою.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що позовна заява скріплена власноручним підписом уповноваженої особи заявника.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховний Суд від 05.06.2018 у справі № 826/811/17 та від 26.06.2019 у справі № 620/3858/18, в яких Верховний Суд дійшов висновку, що надіслані на адресу суду процесуальні документи, які підписані з використанням факсиміле, не можуть вважатися такими, що підписані відповідним заявником.

Також Верховний Суд у постанові від 31.01.2025р. по справі №320/42973/23 зазначив "...альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи з використанням підсистеми «Електронний суд». Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 16 лютого 2022 року у справі №640/19572/21 від 23 лютого 2022 року у справі №520/15776/21......Оскільки позовна заява ОСОБА_1 подана до окружного суду саме у паперовій (письмовій) формі, що не було спростовано в ході розгляду справи, то вона мала б містити саме власноручний підпис особи, яка її подала."

Суд звертає увагу на те, що оскільки процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання позовної заяви уповноваженою особою, то подання відповідних позовних заяв із використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 640/5124/19, яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України врахована судом у спірних правовідносинах.

Отже, позов належить повернути у порядку п.3 ч.4 ст.169 КАС України.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 45, 121-123, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суд

ухвалив:

1. Позов - повернути.

2. Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.

3. Копію ухвали надіслати заявникові.

4. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя А.В. Сліденко