Справа № 400/1356/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1356/20

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О. М.

Дата і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження) у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення від 06.03.2020р. №133/0318-р, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 26.02.2020 № 18-77 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 26.02.2020 № 18-77 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

15.03.2021 Миколаївським окружним адміністративним судом були видані виконавчі листи у справі.

02.01.2025 на адресу суду надійшла заява про заміну стягувача ОСОБА_2 правонаступником ОСОБА_1 .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження) відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В своїй скарзі апелянт вказав, що невиконаним залишилося лише рішення в частині виплати конкретної, вже нарахованої за рішенням суду суми, а саме 188440,92 грн. (лист додатково додається до апеляційної скарги). Отже, в даному випадку у виконавчому провадженні не йдеться про право на пенсію чи будь яку суму, що пов`язано безпосередньо з особистістю мого чоловіка. Йдеться про виплату вже нарахованих за рішенням суду, але не виплачених боржником сум (які можуть бути предметом спадкування).

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2021 Миколаївським окружним адміністративним судом було видано, зокрема, виконавчий лист, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 26.02.2020 № 18-77 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ГУ ПФУ в Миколаївській області в повному обсязі виконало вищезазначене рішення суду на підставі якого видано виконавчі листи, а тому позивач звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів видачі ОСОБА_1 свідоцтва про спадщину, що свідчить про передчасність звернення із заявою про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження).

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону №1404-VIII також передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні.

До того ж, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Колегія суддів також зазначає, що питання захисту прав осіб, які звернулися до суду з позовом про зобов`язання органу пенсійного фонду здійснити виплату нарахованих сум пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, неодноразово досліджувалося Великою Палатою Верховного Суду також у інших справах.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Слід зазначити, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 26.02.2020 № 18-77 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 26.02.2020 № 18-77 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Так, за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 року у справі № 200/12094/18-, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що нормою статті 61 Закону № 2262-ХІІ чітко визначений перелік осіб, які мають право на отримання таких сум пенсій, які залишилися недоодержаними у зв`язку зі смертю пенсіонера.

ОСОБА_1 як дружина позивача, відповідно до цієї норми закону має право на отримання тих сум пенсій, які залишилися недоодержаними у зв`язку зі смертю чоловіка.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація про те, що нараховані на виконання судового рішення суми недоотриманої пенсії були виплачені за життя померлому пенсіонеру. При цьому, пенсійним органом як в межах адміністративного провадження в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі вказана обставина не оспорювалась, тобто відповідач не заперечує про наявність нарахованих, проте невиплачених за життя ОСОБА_2 , сум пенсії.

З вказаного слідує, що відповідно до ст.61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у заявниці у зв`язку зі смертю її чоловіка виникло право на отримання нарахованих ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року сум пенсії, які залишились невиплаченими на день смерті ОСОБА_2 .

Водночас, колегія суддів зазначає, що таке право не дає підстав для здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні, оскільки вказане судове рішення містить зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії саме ОСОБА_2 .

Таке рішення суду породжує правовідносини, які тривають в часі до того моменту, допоки у позивача залишається право на отримання пенсії на підстав Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. При цьому, смерть пенсіонера є тією обставиною, яка припиняє його право на отримання пенсії.

Отже, вказані вимоги зобов`язального характеру нерозривно пов`язані з особою стягувача і не допускають правонаступництва, а тому у суду відсутня можливість замінити сторону виконавчого провадження лише в частині вимог виконавчого листа та/або виконавчого провадження, що стосуються зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити нараховану, але не виплачену пенсію.

За таких обставин, заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №520/19364/2020.

У постанові Верховного Суду від 15 грудня 2023 року у справі № 805/2628/18-а сформовано такі правові висновки:

"особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 протягом 6 місяців після смерті та отримання свідоцтва про смерть чоловіка не зверталася до ГУ ПФУ в Миколаївській області для отримання відповідних сум пенсії.

У такому разі, в силу ч. 3 ст. 52 Закону № 1058-IV, сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, а у ОСОБА_1 , як дружини позивача, у зв`язку зі смертю останнього виникло право на отримання нарахованої ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення суду суми пенсії, яка залишилась невиплаченою на день смерті її чоловіка. При цьому, відсутність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні не впливає на можливість реалізації ОСОБА_1 права на отримання вказаної доплати шляхом звернення до ГУ ПФУ в Миколаївській області, зокрема, але невиключно, на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відмова пенсійного органу у виплаті позивачці таких сум є підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені у цій справі вимоги мають зобов`язальний характер та нерозривно пов`язані з особою позивача (стягувача) і не допускають правонаступництва, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що заміна сторони у виконавчому провадженні у цьому випадку не є належним способом захисту прав заявника.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16 травня 2023 року у справі №420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/16546/21, від 22 листопада 2023 року у справі №420/1966/19, від 29 листопада 2023 року у справі №420/18680/21 та від 19 вересня 2024 року у справі № 500/620/20.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.311, 315, 316, 321, ст.322, ст.325, ст.329, 379 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 01 квітня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова