Справа № 440/3857/25
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 березня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/3857/25
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., перевіривши матеріали звернення ОСОБА_1 роду Бєлових стосовно забезпечення захисту прав і свобод людини та дитини від 20.03.2025,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшло звернення оформлене від імені ОСОБА_1 роду Бєлових (надалі також - Заявник) стосовно забезпечення захисту прав і свобод людини та дитини від 20.03.2025, відповідно до якого останній просив:

"Захистити мої, моєї дружини та дитини права, припинивши злочин, який досі триває, забезпечивши у повній мірі справедливий розгляд мого звернення.

Повернути у повній цілісності та справності мені мою власність, право володіння якою гарантоване статтею 41 Конституції України, а саме мій автомобіль а також всі цінні речі, котрі залишились у ньому на момент його викрадення, стосовно яких мною вже складено відповідний Акт перевірки наявності, огляду цілісності та справності власності та Протокол 1 до нього у 2 (двох) екземплярах, які будуть застосовані мною в момент повернення мені моєї власності.

Стягнути з порушників та/або з організації, де вони працюють, на користь моєї сім`ї грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 450 000,00 (чотириста п`ятдесят тисяч гривень) за кожен місяць, починаючи з дня другого місяця серпня року дві тисячі двадцять третього (мною була надана можливість протягом 3 (трьох) місяців для усвідомлення та виправлення помилок з боку порушників), тобто за весь той час, протягом якого моя родина страждала через психологічну напругу та відсутність належних умов та ресурсів для гідного життя, станом на сьогодні сума відшкодування вже становить 450 000,00 х 18 повних місяців = 8 100 000,00 (вісім мільйонів сто тисяч гривень). Суму відшкодування сплатити повністю протягом 1 (одного) робочого тижня готівковим грошовим переказом або на рахунок UА7721155, про що надіслати повідомлення з підтвердженням оплати на мою електронну пошту. Хоч я і вказував вартість хвилини свого часу, витраченого на роботу над цим питанням у своїх попередніх правочинах, та я завжди ставлюсь з повагою, розумінням та людяністю по відношенню до всіх оточуючих, тому я вказав далеко не повну суму відшкодування завданих моїй родині збитків; Неповний обсяг понесених мною матеріальних витрат наразі становить 5066,86 грн (п`ять тисяч шістдесят шість гривень вісімдесят шість копійок). Розмір всіх подальших витрат, пов`язаних з цим питанням, які можливо будуть понесені мною після складання цього правочину, будуть надіслані окремим зверненням до суду з вимогою їх відшкодування.

Притягнути винних до відповідальності за наклеп по відношенню до мене, моєї дружини та неповнолітньої доньки, тобто за порушення статті 151 Кримінального кодексу України (далі - ККУ) за скоєні порушення проти прав та свобод людини та дитини в усній та/або письмовій формі;

Зобов`язати винних у порушенні прав та свобод людини перерахувати на потреби Збройних Сил України суму загальним розміром 4 500 000,00 (чотири мільйони п`ятсот тисяч гривень). У даній вимозі я спираюсь на аргументацію, викладену в судовій справі № 554/3405/23 .. На думку прокурора укладення угоди у цьому кримінальному провадженні матиме вплив на усвідомлення іншими особами караності злочинних діянь, сприятиме прагненню суспільства до правослухняної поведінки, гарантуватиме невідворотність покарання, а також забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінального провадження, а за таких обставин цілі та завдання кримінального провадження будуть досягнуті при мінімальних затратах ресурсів. Суспільний інтерес у даному випадку також забезпечується через зазначення обов`язку здійснення внеску на офіційний рахунок, відкритий Національним банком України, на підтримку Збройних Сил України Проект UNITED24 Оборона та розмінування) у розмірі Виконання вказаного обов`язку в умовах повномасштабної військової агресії на території України з боку РФ безпосередньо пов`язане із благополуччям, стабільністю та безпекою українського суспільства..., та направити листа на мою електронну пошту з підтвердженням про перерахування.

Припинити покривання та затягування злочину, а отже і співучасть окремими структурами юридичної особи НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ та юридичної особи ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, а саме притягнути до відповідальності також і за порушення статей 289, 364, 3641, 365, 3652 ККУ

Відмінити/скасувати повністю всі незаконні постанови та виконавчі провадження видані на ім`я моєї інтелектуальної нематеріальної власності, немайнового блага у вигляді персональних даних фізичної особи, які складаються з конфіденційної інформації про людину, а саме ПОСТАНОВА БАД 358532 та виконавче провадження №72845706, а також можливі інші незаконні постанови та виконавчі провадження, складені на персональні дані моєї власності - фізичної особи, про які мені може бути не відомо на даний момент, враховуючи той рівень свавілля на даний час та порушень статей 289, 364, 3641, 365, 3652 ККУ, статті 7 Закону України Про захист персональних даних, статті 11 Закону України Про інформацію.

Зобов`язати провести перевірки в структурах на факт бездіяльності, відсутності впливу керівництва на підлеглих, ухиляння від виконання прямих обов`язків, і тільки лиш у крайніх випадках вдавшись до звільнень з займаних керівних посад виключно після відшкодування і за їхній рахунок також, завданих збитків та шкоди людині.

У випадку відмови виконання представниками ЗМІ моїх вимог, викладених у моєму Зверненні щодо досудового врегулювання спору стосовно порушених прав та свобод людини та дитини юридичними особами приватного права, які узурпують владу в місті Полтава від дня двадцятого місяця листопада року дві тисячі двадцять четвертого, щодо опублікування спростування дезінформації щодо мене, стягнути з журналістів та кореспондентів чи юридичних осіб, де вони працюють, компенсацію на користь моєї родини по 420 000,00 (чотириста двадцять тисяч гривень) з кожного видання, у якому було опубліковано наклеп та дезінформацію про мене та мою родину, на рахунок, вказаний у пункті 4 цих вимог. Звернути стягнення виключно у випадку неповідомлення установи суду про виконані мої вимоги, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25.05.11 по Заяві №33014(05) та рішення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (ЦКС ВС) №712/10999/22 за наклеп, а саме порушення статті 277 ЦКУ та статті 1511 ККУ, статті 22 Конституції України га статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Зобов`язати керівництво юридичних осіб виконати всі мої вимоги, подані мною до них у доданих раніше копіях правочинів. У випадку дублювання моїх вимог до однієї і тієї ж юридичної особи у моїх попередніх правочинах, брати до уваги вимоги, викладені у цьому правочині.

Стягнути відшкодування з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у розмірі 420 000,00 грн (чотириста двадцять тисяч гривень 00 копійок) на рахунок, вказаний у пункті 4 цих вимог. Щоб надалі не кортіло їй та її найманим працівникам приймати участь у кримінальних злочинах проти людей та їхньої власності. Бо моя власність, мій автомобіль досі знаходиться у статусі викраденого.

Зобов`язати керівництво всіх згаданих у моїх правочинах юридичних осіб провести виховну роботу для своїх працівників щодо будови та ієрархії права, різниць юридичних термінів та статусів в існуючих рівнях юрисдикцій для отримання ними розуміння щодо того, як треба себе поводити у спілкуванні та взаємодії з людьми - суб`єктами міжнародного публічного права відповідно статті 15 Декларации о праве и обязанности отдельных лиц, групи и органов общества поощрять и защищать общепризнанные права человека и основные свободи (назва подана однією з міжнародних офіційних мов), а також згідно ПРАВИЛ етичної поведінки поліцейських, затверджених НАКАЗОМ МВС УКРАЇНИ 09.11.2016 № 1179 та ДИСЦИПЛІНАРНОГО СТАТУТУ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ, ЗАТВЕРДЖЕНОГО Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ. Всі статті вищезгаданих у цьому пункті НПА є нормою прямої дії для всіх осіб у формі без виключення".

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 присвоєно справі № 440/3857/25 та відповідні матеріали звернення передані судді І.Г.Ясиновському.

Відповідно до частини другої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) заявами по суті справи є, зокрема, позовна заява.

В силу положень статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Всупереч викладеним нормам Заявник звернувся до суду у формі звернення, а не позовної заяви, як вимагає Кодекс адміністративного судочинства України.

Також, суд зауважує, що відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

При цьому, частинами 2, 3, 4 статті 46 КАС України встановлено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Всупереч викладеним нормам Заявником у зверненні не зазначено його прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, а також не визначено жодного відповідача, у тому числі не визначено відповідачів і у прохальній частині звернення.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Матеріально-правові вимоги (предмет позову) визначені у статті 5 КАС України.

Так, згідно з частинами першою та другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однак, Заявником не конкретизовано які саме рішення, дії чи бездіяльність і якого саме відповідача як суб`єкта владних повноважень підлягають визнанню протиправними.

Заявником не визначено у зверненні, які оскаржуються ним рішення, дії чи бездіяльність будь-якого чітко визначеного суб`єкта владних повноважень, прийняті чи вчинені ним та які б порушували права позивача у публічно-правових відносинах.

Таким чином, Заявник фактично не заявляє про наявність публічно-правового спору, на який поширюється юрисдикція адміністративного суду відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також в силу вимог пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч наведеним вимогам звернення не містить власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, частиною першою статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Зважаючи на відсутність переліку відповідачів, до яких звернені наведені вище вимоги, суд вимушений констатувати недотримання Заявником і цих вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 - 3028,00 грн.

Також, суд наголошує, що відповідно до підпункту 5 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу положень абзаців першого та другого частини 3 статті 6 вказаного Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, до позовної заяви не долучено документ про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість звернення Заявника містить клопотання про звільнення від сплати судового збору, вмотивоване наступними підставами.

Так, п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

З аналізу вказаної норми законодавства вбачається, що звільненню від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях підлягають громадяни, реабілітовані відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" у спорах пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» визначено вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Визнати реабілітованими також громадян, засуджених за:

антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року і статтею 62 Кримінального кодексу України ( 2001-05, 2002-05 ) в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28 жовтня 1989 року "Про затвердження Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 14 квітня 1989 року "Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР";

поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187-1 Кримінального кодексу України;

порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров`ю громадян чи статевою розпустою.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру.

Суд зазначає, що доказів віднесення Заявника до реабілітованих осіб, визначених статтею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», ним до суду не надано.

Крім того, пунктом 13 частини другої ст. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 5 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Також, Заявником, не надано доказів наявності кримінального провадження, по якому він визнаний потерпілим.

Оцінюючи клопотання про звільнення від сплати судового збору в частині п. 9 ч. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", суд наголошує, що до звернення не долучено жодних доказів на підтвердження повноважень Заявника, як законного представника дитини з інвалідністю, у тому числі на підтвердження наявності неповнолітньої дитини та документів, що підтверджують її інвалідність.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland, заява N 28249/95) право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно із частиною другою статті 8 цього Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З огляду на положення цієї статті звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. При цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Зі змісту клопотання про звільнення від сплати судового збору вбачається, що наведені у ньому доводи є необґрунтованими, оскільки предметом цієї справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Водночас доказів на підтвердження свого майнового стану, що могло б слугувати підставою для звільнення (відстрочення) від сплати судового збору Заявник не надав (такими доказами, серед іншого, є відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків, а також інші документи, що підтверджують майновий стан сторони).

Отже, умови, за наявності яких можна було б звільнити Заявника від сплати судового збору, відсутні; належних доказів, що підтверджують незадовільний майновий стан та відсутність можливості сплати судового збору на момент подання позову, Заявник не надав, а наведені ним доводи щодо неспроможності сплати судового збору за подання позову не дають підстав для висновку про необхідність звільнення його від сплати судового збору за його подання.

За таких обставин у задоволенні клопотання Заявника про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Частиною четвертою статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому згідно з частиною другою статті 94 вказаного Кодексу письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частинами четвертою та п`ятою тієї ж статті встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з матеріалами звернення Заявником не додано доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім того, в силу частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як зазначено у зверненні Заявника порушення його прав та прав його родини відбулось 02.05.2023, тоді як до суду звернувся лише 21.03.2025, про що містить відмітка поштового відділення на конверті.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 вказав, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Жодних належних пояснень в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду та об`єктивної неможливості звернутися до суду в шестимісячний строк звернення не містить.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву необхідно залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 роду Бєлових про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Звернення ОСОБА_1 роду Бєлових стосовно забезпечення захисту прав і свобод людини та дитини від 20.03.2025 залишити без руху.

Миколі Сергійовичу роду Бєлових усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки можуть бути усунені шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду:

1) позовної заяви, оформленої відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема із зазначенням у ній:

повного ім`я - прізвища, імені та по-батькові позивача у відповідності до інформації зазначеної в паспорті;

із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків або за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України;

відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету кожного учасника справи;

кожного окремо визначеного відповідача - суб`єкта владних повноважень і його місця реєстрації, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та поштового індексу, а також у прохальній частині позовної заяви предмету позову, а саме: конкретизованих рішень, дій чи бездіяльності кожного окремо визначеного відповідача - суб`єкта владних повноважень, з якою позивач не погоджується;

позовних вимог визначених згідно з частинами першою та другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованих порушенням прав позивача у сфері публічних правовідносин;

власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

2) копії такої позовної заяви для направлення кожному окремо визначеному відповідачеві;

3) належним чином засвідчених копій паспорта громадянина України позивача та довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номера в підтвердження відомостей, що будуть зазначені у позовній заяві;

4) документа про сплату судового збору за кожну позовну вимогу майнового та немайнового характеру, звернену до кожного окремо визначеного відповідача - суб`єкта владних повноважень та викладену у позовній заяві (за реквізитами: отримувач: ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; ; банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок: UA4016712; призначення платежу: Судовий збір, за позовом____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення його сплати;

5) належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (у тому числі засвідчених позивачем у разі знаходження у нього оригіналів доказів), та копій цих документів відповідно до кількості учасників справи;

6) обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.Г. Ясиновський