Справа № 520/25602/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа №520/25602/24

адміністративне провадження №К/990/10073/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Желєзного І. В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року

у справі № 520/25602/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області Горбачова Олександра Васильовича, Начальника Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області Плотнікова Дмитра Віталійовича, Голови Національної поліції України Вигівського Івана Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області Горбачова Олександра Васильовича, Начальника Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області Плотнікова Дмитра Віталійовича, Голови Національної поліції України Вигівського Івана Михайловича, в якому просив:

- визнати дії начальника ВП№3 ХРУП№1 ГУНП в Харківській області О. Горбачова щодо розгляду скарг ОСОБА_1 на його бездіяльність, які подано за телефонами « 102» та від 02.07.2024 і зареєстровано в ВП№3 ХРУП№1 ГУНП в Харківській області як ЖЄО №3838, №3845 02.07.2024 року та №6092 від 09.07.2024 року самим О. Горбачовим , таким що порушили права позивача гарантовані ст. 40 Конституції України;

- визнати дії начальника ХРУП№1 ГУНП в Харківській області Д. Плотнікова щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.07.2024 року, за якою зроблено Д. Плотніковим висновок, що в будівлі ВП№3 ХРУП№1 ГУНП в Харківській області стосовно події не прийняття Повідомлення про корупційне правопорушення від 02.07.2024 року, позивачем надано недостовірну інформацію, таким що порушило право позивача гарантоване ст. 40 Конституції України;

- визнати бездіяльність голови Національної поліції України І. Виговського, стосовно не організації роботи підконтрольних йому підрозділів відповідно положень Конституції та законів України, які стали причиною не прийняття 02.07.2024 року, у будівлі ВП№3 ХРУП№1 ГУНП в Харківській області мого Повідомлення про корупційне правопорушення та стосовно розгляду скарг ОСОБА_1 на означену дію О. Горбачовим та Д. Плотніковим з порушенням вимог ст. 40 Конституції України неправомірною;

- зобов`язати голову Національної поліції України І. Виговського розглянути питання щодо відповідності займаним посадам начальника ВП№3 ХРУП№1 ГУНП в Харківській області О. Горбачова та начальника ХРУП№1 ГУНП в Харківській області Д. Плотнікова;

- зобов`язати голову Національної поліції України І. Виговського забезпечити виконання вимог ЗУ «Про запобігання корупції» в підрозділах поліції, яке стосується прийому звернень громадян, що повідомляють цю установу поліції, про корупційні дії, з суворим дотриманням прав викривачів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 2 частини 3 статті 353 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

В обґрунтування позивач вказує, що суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З цього приводу Суд зазначає наступне.

Згідно із частиною п`ятою статті 12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

В порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина шоста статті 12 КАС України), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС України) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (частина четверта статті 257 КАС України).

Якщо справа не належить до справ незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, це не забороняє її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, як і не вимагає, щоб такий розгляд відбувався виключно за правилами загального позовного провадження (крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 257 КАС України).

Крім того, із змісту положення частини другої статті 12 КАС України вбачається, що в порядку спрощеного позовного провадження можуть розглядатися не лише справи незначної складності, але й інші справи, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.

За відсутності імперативних вимог до порядку розгляду справи (спрощеного або загального) презюмується, що суд розглядає (усі) адміністративні справи за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас, з урахуванням вимог, встановлених у частині третій статті 257 КАС України, суд може прийняти рішення про розгляд певної справи (яку дозволено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження) за правилами загального позовного провадження.

Зважаючи на положення частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС України, прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного провадження, як уважає скаржник, немає.

У цій справі суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження, виходячи з положень ст.ст. 171, 257 КАС України, оскільки справа належить до справ незначної складності.

З огляду на викладене, ураховуючи приписи пункту 3 частини другої статті 353 КАС України, Суд уважає такі обґрунтування недостатніми для відкриття касаційного провадження у даній справі, оскільки прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного провадження, як вважає відповідач, немає.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Також, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Отже, у разі не зазначення в касаційній скарзі підстав (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції»

- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням, а також обґрунтуванням наявності виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 3, 169, 330, 328, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 520/25602/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області Горбачова Олександра Васильовича, Начальника Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області Плотнікова Дмитра Віталійовича, Голови Національної поліції України Вигівського Івана Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

І. В. Желєзний