Справа № 400/8149/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 р. справа № 400/8149/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016,

провизнання протиправним та скасування рішення від 15.08.2024 р. № 71 та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 71 від 15.08.2024 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 26.01.1987 по 22.04.1987, а до загального страхового стажу та до стажу, який дає право на призначення пенсії за п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 24.08.1994 по 10.02.1995, з 11.02.1995 по 11.04.1996, з 12.04.1996 по 18.01.1997, 19.02.1997 по 26.05.1999, з 08.07.1999 по 31.12.2006, 01.01.2007 по 30.06.2007, з 30.06.2007 по 28.06.2009, з 29.06.2009 по 27.06.2010, з 03.08.2010 по 27.06.2011 з 16.07.2011 по 07.05.2012, а також заробітну плату з серпня 1994 року по травень 2012 року за даними довідок про заробітну плату від 27.05.2021 № 1711/99-10-04, від 22.07.2021 № 03/07-641, від 22.07.2021 № 03/07-642 до заробітної плати, що береться до розрахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.08.2024 року та провести відповідні виплати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу та пільгового стажу періодів роботи, зазначених в трудовій книжці, що призвело до відмови у призначенні пенсії.

Відповідач 1 надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити та зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону № 1058. 15.08.2024 року було прийнято рішення № 71, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту. В позовній заяві позивачем не доведено протиправності спірного рішення. Відтак, правові підстави для зарахування спірного періоду роботи позивача до страхового та пільгового стажу, відсутні.

Відповідач 2 надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити та зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту.

Позивач подав відповіді на відзиви відповідачів.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач звернувся 06.08.2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058. 15.08.2024 року було прийнято рішення № 71, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Так, згідно спірного рішення на день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 58 років, страховий стаж становить 15 років 10 місяців 20 днів. При цьому, відповідачем 1 не зараховано до страхового стажу позивача наступні періоди:

- в колгоспі протягом січня - квітня 1987 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року, оскільки відсутня інформація щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів);

- на території російської федерації протягом серпня 1994 року - червня 2009 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року; протягом червня 2009 року - травня 2012 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 29.06.2009 року та за даними довідок про заробітну плату від 27.05.2021 року № 1711/99-10-04, від 22.07.2021 року № 03/07-641, № 03/07-642 за періоди роботи на території російської федерації протягом серпня 1994 року - червня 2012 року, оскільки з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. В зв`язку з цим, до стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 року;

- до стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту не зараховано періоди роботи на території російської федерації протягом серпня 1994 року - травня 2012 року згідно з пільговою довідкою державного унітарного підприємства м. Москви "Мосгортанс" від 19.04.2021 року № 231.

Щодо неврахування періоду протягом січня - квітня 1987 року з підстав відсутності інформації щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом під час розгляду справи, до страхового стажу позивача не було включено періоди роботи у колгоспі "Шлях до комунізму" з 26.01.1987 року по 22.04.1987 року (записи 5-6 трудової книжки НОМЕР_1 від 01.06.1984 року).

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310 затверджено Основні положення про порядок видачі трудових книжок колгоспників згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Отже, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відтак, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до положень ст. 23 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.1972 року, що діяли на момент виникнення трудових відносин встановлювалися, строки трудового договору, які укладалися: на невизначений строк; на визначений строк не більше трьох років; на час виконання певної роботи.

Відповідно до положень ст. 24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.1972 року встановлювалось, що трудовий договір може бути укладений як в усній, так і у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі робітників і службовців; при укладенні трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до них; в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням адміністрації підприємства, установи, організації про зарахування робітника або службовця на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Тобто, при укладанні трудового договору письмова форма договору в обов`язковому порядку не вимагається.

Крім того, суд зазначає, що на час внесення спірних записів до трудової книжки, чинною була Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, від 25.04.2019 року у справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Суд зазначає, що 01.06.1984 року позивачу було заведено звичайну трудову книжку, яка була оформлена відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній".

Окрім цього, позивач не є членом будь-якого колгоспу, не отримував за єдиним зразком трудової книжки колгоспника, оскільки працював за договором.

Таким чином, суд вважає протиправним не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі "Шлях до комунізму" з 26.01.1987 року по 22.04.1987 року.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача на території російської федерації протягом серпня 1994 року - червня 2009 року, протягом червня 2009 року - травня 2012 року, оскільки з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.09.1992 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач працював:

- з 24.08.1994 року по 10.02.1995 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 12-13) та довідкою про заробітну плату від 27.05.2021 року № 1711/99-10-04;

- з 11.02.1995 року по 11.04.1996 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 14-15) та довідкою про заробітну плату від 27.05.2021 року № 1711/99-10-04;

- з 12.04.1996 року по 18.01.1997 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 16-17) та довідкою про заробітну плату від 27.05.2021 року № 1711/99-10-04;

- з 19.02.1997 року по 26.05.1999 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 18-19) та довідкою про заробітну плату від 27.05.2021 року № 1711/99-10-04, довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-642;

- з 08.07.1999 року по 31.12.2006 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 20-23) та довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-642;

- з 01.01.2007 року по 30.06.2007 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 24-25) та довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-641;

- з 01.07.2007 року по 29.06.2008 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 26-27) та довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-641;

- з 30.06.2008 року по 28.06.2009 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.06.1984 року (запис 28-29) та довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-641;

- з 29.06.2009 року по 27.06.2010 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 29.06.2009 року (запис 1-2) та довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-641;

- з 03.08.2010 року по 27.06.2011 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 29.06.2009 року (запис 3-4) та довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-641;

- з 16.07.2011 року по 07.05.2012 року у філіалі 6-го автобусного парку ГУП «Мосгортранс» згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 29.06.2009 року (запис 5-6) та довідкою про заробітну плату від 22.07.2021 року № 03/07-641.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію за віком, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Зазначена Угода діяла на момент роботи позивача у спірні періоди.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», передбачено вихід України з цієї Угоди, та згідно якої зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 19.06.2023 року, Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Періоди роботи позивача з 24.08.1994 року по 07.05.2012 року відображені в трудових книжках НОМЕР_1 від 01.06.1984 року та НОМЕР_2 від 29.06.2009 року, записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції, жодних виправлень, закреслень тощо не містять, а тому не можуть бути не враховані у зв`язку із тим, що російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.09.1992 року.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що не зарахування ГУ ПФУ в Миколаївській області спірного періоду роботи позивача є необґрунтованим та протиправним, оскільки стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Щодо не зарахування до стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту на території російської федерації протягом серпня 1994 року - травня 2012 року згідно з пільговою довідкою державного унітарного підприємства м. Москви "Мосгортанс" від 19.04.2021 року № 231, суд зазначає наступне.

Згідно довідки державного унітарного підприємства м. Москви "Мосгортанс" від 19.04.2021 року № 231 зазначено, що з 24.08.1994 року по 07.05.2012 року позивач працював протягом повного робочого дня, повного робочого тижня водієм лінійного автобусу з перевезення пасажирів на регулярних міських пасажирських маршрутах.

В довідці також зазначено, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, твердження відповідача 1 стосовно відсутності підстав зарахування до пільгового стажу періодів роботи протягом серпня 1994 року - травня 2012 року згідно з пільговою довідкою державного унітарного підприємства м. Москви "Мосгортанс" від 19.04.2021 року № 231, є безпідставними та не відповідають дійсності.

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, відповідач 1 протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до стажу, який дає право на призначення пенсії за п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 періоди роботи протягом серпня 1994 року - травня 2012 року.

При цьому, обов`язок зарахування страхового стажу та повторного розгляду заяви позивача покладається саме на відповідача 1, оскільки саме ним за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 15.08.2024 року № 71.

Так, згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.01.1987 року по 22.04.1987 року, до страхового стажу та до стажу, який дає право на призначення пенсії за п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи 24.08.1994 року по 10.02.1995 року, з 11.02.1995 року по 11.04.1996 року, з 12.04.1996 року по 18.01.1997 року, 19.02.1997 року по 26.05.1999 року, з 08.07.1999 року по 31.12.2006 року, 01.01.2007 року по 30.06.2007 року, з 01.07.2007 року по 29.06.2008 року, з 30.06.2008 року по 28.06.2009 року, з 29.06.2009 року по 27.06.2010 року, з 03.08.2010 року по 27.06.2011 року, з 16.07.2011 року по 07.05.2012 року, з урахуванням заробітної плати з серпня 1994 року по травень 2012 року згідно довідок про заробітну плату від 27.05.2021 року № 1711/99-10-04, від 22.07.2021 року № 03/07-641, від 22.07.2021 року № 03/07-642.

У вимозі до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зобов`язання зарахувати періоди роботи слід відмовити.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з 06.08.2024 року та провести відповідні виплати, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача, необхідно зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії від 06.08.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 968,96 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.20 р. у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".

Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ), задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 15.08.2024 № 71.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) періоди роботи з 26.01.1987 року по 22.04.1987 року, до страхового стажу та до стажу, який дає право на призначення пенсії за п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 24.08.1994 року по 10.02.1995 року, з 11.02.1995 року по 11.04.1996 року, з 12.04.1996 року по 18.01.1997 року, 19.02.1997 року по 26.05.1999 року, з 08.07.1999 року по 31.12.2006 року, 01.01.2007 року по 30.06.2007 року, з 01.07.2007 року по 29.06.2008 року, з 30.06.2008 року по 28.06.2009 року, з 29.06.2009 року по 27.06.2010 року, з 03.08.2010 року по 27.06.2011 року, з 16.07.2011 року по 07.05.2012 року, з урахуванням заробітної плати з серпня 1994 року по травень 2012 року згідно довідок про заробітну плату від 27.05.2021 року № 1711/99-10-04, від 22.07.2021 року № 03/07-641, від 22.07.2021 року № 03/07-642, та повторно розглянути заяву від 06.08.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

4. У решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз