Справа № 990/43/24
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 березня 2025 року

м. Київ

справа №990/43/24

адміністративне провадження №П/990/43/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Дашутіна І.В., Хохуляка В.В., Яковенка М.М.,

за участю секретаря судового засідання: Лупінос Я. В.

учасники судового процесу:

представники позивача: Романенко Я. М., Селівакін І. О.,

представник відповідача - Леошко Д. Д.,

розглянувши у судовому засіданні із трансляцією його ходу в мережі Інтернет в порядку спрощеного позовного провадження як суд першої інстанції клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі № 990/43/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

16 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія), у якому просила:

- визнати протиправними дії ВККС щодо проведення 30 листопада 2023 року та 18 січня 2024 року пленарного засідання з питання підтримки рішення колегії Комісії, ухваленого у межах процедури кваліфікаційного оцінювання судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді;

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 18 січня 2024 року про визнання судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді, та внесення Вищій раді правосуддя подання про звільнення судді із займаної посади.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (суддя-доповідач ОСОБА_2 ) ухвалою від 20 лютого 2024 року відкрив провадження у цій справі, встановив сторонам строк для подання письмових заяв по суті справи, а також повідомив відповідача про необхідність подання доказів, які були покладені в основу прийнятого рішення та вчинених дій, що є предметом оскарження у цій справі.

На підставі Розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, у провадженні якої перебувала справа № 990/43/24, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, про що складено протокол від 02 липня 2024 року. Для розгляду справи № 990/43/24 визначено новий склад колегії суддів. Суддею-доповідачем визначено суддю Гімона М. М., судді: Васильєва І. А., Дашутін І. В., Хохуляк В. В., Яковенко М. М.

Ухвалою від 03 липня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гімона М. М. прийняв справу до свого провадження, постановив розгляд справи у призначений день і час (17 липня 2024 року о 13:30) розпочати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін колегією суддів у складі п`яти суддів.

Під час розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулось 17 липня 2024 року, була встановлена наявність низки невирішених у справі заяв і клопотань, зокрема, заява позивача про зміну предмета позову (т. 2 а. с. 41).

Так, 12 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Романенка Ярослава Михайловича надійшла заява «про зміну предмета позову», у якій позовні вимоги доповнено новою вимогою, а саме: «Визнати рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №1027/ ко-19 від 15 жовтня 2019 року про відповідність судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 займаній посаді таким, що набрало чинності».

Ухвалою від 21 серпня 2024 року Верховний Суд визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду з вимогою про визнання рішення колегії ВККС №1027/ко-19 від 15 жовтня 2019 року таким, що набрало чинності. Відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з вимогою про визнання рішення ВККС №1027/ко-19 від 15 жовтня 2019 року таким, що набрало чинності. Позовну заяву ОСОБА_1 в межах зазначеної вимоги повернув позивачу (т. 3 а.с. 21).

Крім того, ухвалою від 21 серпня 2024 року Верховний Суд відмовив у задоволенні клопотання ВККС про закриття провадження у справі № 990/43/24 за позовом ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення (т. 3 а.с. 33).

18 березня 2025 року від ВККС надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 18 січня 2024 року № 23/ко-24 (т. 3 а.с. 127). На обґрунтування вимог зазначеного клопотання ВККС посилається на те, що передбачене частиною першою статті 88 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) оскарження рішення Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у Вищій раді правосуддя. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та Вищою радою правосуддя, що є неприпустимим. ВККС зазначає, що Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову від 07 листопада 2024 року у справі №990/115/24, у якій підтримала попередньо сформовані підходи щодо неможливості розгляду як самостійного предмета спору подібних рішень ВККС. Вважає, що має бути застосована саме остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду, а тому провадження у цій справі в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 18 січня 2024 року № 23/ко-24 просить закрити.

18 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Романенка Я. М. надійшли заперечення на подане клопотання ВККС (т. 3 а.с.131). Позивач звертає увагу, що порушене ВККС питання вже було вирішено Верховним Судом ухвалою від 21 серпня 2024 року, яка набрала законної сили та є остаточною у справі. Також висловлено позицію про незастосовність до спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у зазначених ВККС судових рішеннях, з огляду на відмінність правовідносин і зміну правового регулювання.

У судовому засіданні представник ВККС підтримав вимоги свого клопотання, провадження у справі просив закрити з підстав, викладених у ньому. Зазначав, що провадження у справі підлягає закриттю також і в частині вимог про визнання протиправними дій, оскільки такі нерозривно пов`язані із вимогою про скасування рішення ВККС.

Представники позивача проти вимог цього клопотання заперечували з підстав, викладених у запереченнях на подане клопотання. Наполягали на тому, що у спірних правовідносинах підлягають врахуванню висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20 лютого 2025 року у справі №990/62/24, яка відтворює останню правову позицію у подібних правовідносинах.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, дійшла висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з такого.

У постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Дійсно, у постановах від 07 листопада 2024 року у справах № 990/69/24, №990/115/24 Велика Палата Верховного Суду підтримала висловлений до цього правовий підхід, що рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме собою не має наслідком звільнення судді, а є на цьому етапі кваліфікаційного оцінювання підставою для такого звільнення. За змістом частини восьмої статті 101 Законом № 1402-VIII рішення ВККС, яке містить рекомендацію з пропозицією до здійснення певних дій та ухвалення певного рішення, може бути оскаржене, але за обов`язкових умов - тоді, коли буде ухвалене рішення за відповідною рекомендацією та разом з таким рішенням. Передбачене частиною другою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та ВРП. З огляду на послідовність (стадійність) ухвалення остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватися щодо остаточного рішення, яке уповноважена ухвалювати ВРП.

Однак, 20 лютого 2025 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 990/62/24, у якій висловила інший підхід. У цій постанові суду висловлено думку, що коли межі ініційованого оскарження рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, не торкаються питання надання оцінки мотивам ухваленого рішення, то ВРП позбавлена повноважень надавати оцінку таким підставам. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові сформулювала такі висновки. Аналіз наведених правових норм крізь призму сталої практики Верховного Суду щодо оскарження рішень ВККС, ухвалених за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, з урахуванням меж оскарження відповідного рішення, що є предметом розгляду в цій справі, дає підстави для висновку про можливість здійснення судового контролю щодо рішень ВККС за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання в частині перевірки цих рішень на наявність наведених в законі процесуальних порушень, перевірка яких не входить до повноважень ВРП. Іншими словами, ВРП уповноважена оцінювати обґрунтованість рішення ВККС з відповідною рекомендацією для прийняття на її основі свого кінцевого рішення, однак не перевіряє дотримання ВККС процедури прийняття рішень. Отже, учасник кваліфікаційного оцінювання може оскаржити такі порушення в судовому порядку. Ураховуючи наведене вище, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зазначені доводи позивача у цій справі охоплюються підставою для оскарження рішення ВККС, передбаченою пунктом 1 частини третьої статті 88 Закону №1402- VIII, а саме «склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити». Таким чином, та обставина, що після ухвалення Комісією Спірного рішення позивач продовжив перебувати на посаді судді, не позбавляє позивача права оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України, оскільки таке право йому надано як цим Кодексом, так і частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VIII.

У справі № 990/43/24, яка є предметом цього судового розгляду, аналогічно справі № 990/62/24, у якій Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову від 20 лютого 2025 року, ОСОБА_1 посилається не на відсутність мотивів або підстав ухвалення рішення ВККС, а оскаржує процедуру, застосовану до неї, яка не передбачена законом.

Ураховуючи зміст спірних правовідносин, які склалися за участі ОСОБА_1 та ВККС, колегія суддів вважає, що перевірка оспорюваних позивачем дій та рішення Комісії на предмет дотримання принципів, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), є гарантією досягнення мети адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичної особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України підстав для задоволення клопотання представника ВККС про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 248, 250, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі № 990/43/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування рішення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва І.В. Дашутін В.В. Хохуляк М.М. Яковенко