Справа № 120/10531/22
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

31 березня 2025 р. Справа № 120/10531/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 21.02.2023 адміністративний позов задоволено та, окрім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», яка була нарахована та виплачена на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2019 по справі №120/3530/19-а, за період з 01.01.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 09.11.2022.

24.03.2025 від позивача надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України. Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначив, що на виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснило розрахунок компенсаційної виплати, яка склала 15363,27 грн. Разом із тим, позивач зазначає, що розрахунок суми компенсаційної виплати не містить детального розрахунку із зазначенням всіх величин та індексів, по кожному окремо взятому місяцю, у тому числі починаючи з січня 2014 року, зокрема, не містить детального розрахунку добутку нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за кожен відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100, чим позбавлено можливості встановити належне та в повному обсязі здійснення пенсійним органом розрахунку такої компенсації у відповідності до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001.

З огляду на це, позивач зазначив, що дії відповідача, щодо нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2014 по 09.11.2022 є неправомірними і такими, що не відповідають судовому рішенню від 21.02.2023, на виконання якого відповідачем вчинено оскаржені позивачем дії.

Разом із тим, починаючи з 01.06.2023 суддя Шаповалова Т.М. перебуває у довготривалій відпустці, що унеможливлює подальший розгляд справ, які перебувають у її провадженні.

Враховуючи наведене та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (із змінами та доповненнями), Засад використання автоматизованої системи документообігу у Вінницькому окружному адміністративному суді, затверджених рішенням Зборів суддів Вінницького окружного адміністративного суду від 30.03.2022 № 13, на підставі розпорядження керівника апарату суду "Про призначення повторного автоматизованого розподілу у справі №120/10531/22" від 24.03.2025 №10 проведено повторний автоматизований розподіл заяви в порядку ст. 383 КАС України між суддями Вінницького окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 справу передано для розгляду судді Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук І.М.

Ухвалою від 31.03.2025 суддя Поліщук І.М. прийняла до свого провадження додаткові матеріали, зокрема, заяву (вх. №18506 від 24.03.2025), подану в порядку статті 383 КАС України.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходив із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Отже, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановленні судовим рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із видів судового контролю за виконанням судового рішення є визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Таким чином метою правового інституту "судового контролю за виконанням судового рішення" є забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу, тобто реагує на виявлене порушення постановленням окремої ухвали.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

З матеріалів поданої заяви встановлено, що підставою для її подання є незгода позивача саме із розміром нарахованої відповідачем на виконання рішення суду компенсації втрати частини доходів.

Разом із тим, суд зазначає, що рішенням суду від 21.02.2023 не було визначено чітку суму компенсації втрати частини доходів, яка підлягає виплаті позивача, а лише визначено період за який така компенсація має бути розрахована.

Таким чином, обставини, які наводить позивач в поданій заяві не були предметом дослідження в межах розгляду справи №120/10531/22.

З огляду на це, є підстави стверджувати, що між позивачем та відповідачем наразі виникли нові правовідносини (новий спір) щодо правомірності/неправомірності обчислення розміру компенсації втрати частини доходів, тобто такі відносини, які були відсутні під час розгляду цієї справи.

Також варто зазначити, що звертаючись із заявою в порядку статті 383 КАС України, позивач стверджує про протиправну бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення суду від 21.02.2023.

Поряд із цим, в поданій заяві позивач самостійно зазначає, що наданий відповідачем розрахунок не містить детального розрахунку добутку нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за кожен відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100, чим позбавлено можливості встановити належне та в повному обсязі здійснення пенсійним органом розрахунку такої компенсації.

Таким чином, звертаючись до суду із заявою, в якій заявлено вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо невиконання рішення суду від 21.02.2023, позивач особисто зазначає про те, що він не може встановити те, чи належно та в повному обсязі відповідачем здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів.

Тобто, подана заява про визнання протиправними дій/бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, вчинених на виконання рішення суду від 21.02.2023, ґрунтується на припущеннях щодо ймовірного порушення відповідачем порядку розрахунку компенсації втрати частини доходів.

Суд також звертає увагу на те, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин тощо.

Також в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не вправі наводити висновки, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не вправі ухвалою, постановленою в порядку статті 383 КАС України, фактично вирішувати спір та ухвалювати нове судове рішення, оскільки вирішення такого питання потребує встановлення нових обставин, надання та дослідження нових доказів, витребування додаткових доказів, а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими урегульовані саме такі правовідносини.

Отже, оскільки питання щодо визначення розміру (суми) компенсації втрати частини доходів, не досліджувалося судом під час ухвалення рішення за наслідками розгляду цієї справи, тому такі обставини не можуть досліджуватися судом і при розгляді заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, з наданням їх правової оцінки.

Суд звертає увагу, що в разі незгоди позивача з рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень, які пов`язані із визначенням розміру компенсації втрати частини доходів, він не позбавлений можливості звернутися до суду із новою позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 12, 31, 35, 248, 256, 257 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 21.02.2023 у справі №120/10531/22, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна