Справа № 368/301/25
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 368/301/25
Рішення

Іменем України

"28" березня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

за участі секретаря Назаренко А.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик адміністративну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.02.2025 серії ЕНА № 4142752, -

встановив:

позивач просить суд скасувати постанову від 24.02.2025 серії ЕНА №4142752 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 батальйону з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Борщаком Романом Васильовичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.121 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн., обґрунтовуючи позов наступним.

Поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону №1 батальйону з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Борщаком Романом Васильовичем неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 24.02.2025 серії ЕНА №4142752 за ч. 1 ст.121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В гр.5 оскаржуваної постанови зазначено, що начебто він: «керував вантажним транспортним засобом МАН д.н.з. НОМЕР_1 без грязезахисних фартухів, які передбачені конструкцією, чим порушив п.31.4.7.Е ПДР».

При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями він начебто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП «Керування водієм транспортним засобом, що має ... інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється ...», яке передбачає накладення штрафу 340 грн.

Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме на автомобілі були наявні всі грязезахисні фартухи і бризковики. Фактично на автомобілі не було верхньої частина заднього крила. Ця верхня частина не є ані грязезахисним фартухом, ані бризковиком. Водночас, «відсутність верхньої частини заднього крила» згідно з нормами пунктів 31.1, 31.3, 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст.121 КУпАП виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою (розділ II позову); проводив розгляд справи, роз`яснював права та спілкувався з ним на місці зупинки по суті справи один інспектор (прізвище, ім`я та по батькові він не знає, оскільки він не представився), а постанову виніс, одноосібно зовсім інший інспектор (Борщак Роман Васильович), який не проводив жодного розгляду справи, тобто постанову винесено неуповноваженою особою.

Він працює офіційно водієм вантажівки. 24.02.2025 він їхав у черговій поїздці. Жодних порушень ПДР він під час руху не допускав. Незважаючи на відсутність жодних порушень ПДР, під час руху його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції.

Не виявивши під час перевірки документів жодних порушень, інспектор почав оглядати автомобіль навколо.

Оглянувши автомобіль, інспектор повідомив, що начебто на автомобілі відсутній грязезахисний фартух.

Він відповів, що на автомобілі наявні всі грязезахисні фартухи і бризковики. А вказана інспектором деталь - це верхня частина заднього крила. Ця верхня частина не є ані грязезахисним фартухом, ані бризковиком.

Також він зазначив, що відсутність верхньої частини заднього крила не забороняє експлуатації транспортного засобу, а також не є підставою для накладення штрафу.

Поки він це все пояснював, інший інспектор щось вводив у свій службовий планшет. Через деякий час це інший інспектор роздрукував і вручив йому оскаржувану постанову.

Фактично проводив розгляд справи, роз`яснював права та спілкувався з ним на місці зупинки по суті справи один інспектор, а постанову виніс, одноосібно зовсім інший інспектор, який не проводив жодного розгляду справи.

Як зазначалось вище, відповідно до оскаржуваної постанови його звинувачено у відсутності грязезахисного фартуха.

А саме у постанові зазначено: «керував вантажним транспортним засобом МАН д.н.з. НОМЕР_1 без грязезахисних фартухів, які передбачені конструкцією, чим порушив п.31.4.7.е ПДР».

При цьому, відповідно до п.31.4.7 «е» ПДР, забороняється експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Однак на автомобілі були наявні всі грязезахисні фартухи і бризковики. Фактично на автомобілі не було верхньої частина заднього крила. Ця верхня частина не є ані грязезахисним фартухом, ані бризковиком.

Тобто візуально чітко видно, що це зовсім інші деталі транспортного засобу. Тому наголошує повторно на автомобілі були наявні всі грязезахисні фартухи і бризковики. Фактично на автомобілі не було верхньої частина заднього крила. Ця верхня частина не є ані грязезахисним фартухом, ані бризковиком.

Верхня частина заднього крила автомобілів типу MAN, TGX, TGS, TGA, BDF - це допоміжний елемент обшивки кузова вантажного автомобіля, що виконує суто декоративну функцію. її наявність чи відсутність не впливає на технічний стан транспортного засобу, його безпечну експлуатацію чи відповідність вимогам дорожнього руху.

Відсутність цієї деталі не порушує конструктивну цілісність транспортного засобу та не суперечить законодавчим нормам. Автомобіль повноцінно функціонує без неї, що підтверджується практикою експлуатації аналогічних транспортних засобів.

Власники вантажних автомобілів часто знімають верхню частину заднього крила з міркувань практичності, наприклад: зниження зайвого навантаження на кузов; спрощення доступу до інших конструктивних елементів автомобіля; усунення можливих перешкод при обслуговуванні.

Отже, відсутність верхньої частини заднього крила є поширеною практикою, яка жодним чином не порушує вимог Правил дорожнього руху та не може слугувати підставою для визнання транспортного засобу технічно несправним. Це для прикладу то саме що водій може зняти зайве сидіння чи будь-який інший елемент, який не впливає на безпеку руху.

Відповідно до чинних Правил дорожнього руху та ДСТУ, конструктивні елементи, які не впливають на безпеку руху та функціонування автомобіля, не підлягають обов`язковій наявності. Верхня частина заднього крила не є складовою жодної критично важливої системи автомобіля, її відсутність не змінює експлуатаційні характеристики автомобіля. Це підтверджується аналізом нормативно-правових актів з правил дорожнього руху.

Згідно з ст. 23 Закону України від 05.06.2014 №1315-УП «Про стандартизацію» «Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч.2 ст.23)».

ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій М, МG, N. NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також: на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування».

Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 відсутність верхньої частини заднього крила не віднесено до технічної несправності автомобіля, з якою забороняється його рух.

Пунктом 31.1 ПДР встановлено, що «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації».

Відповідно до п. 31.3 ПДР «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

б) якщо вони не пройшли обов`язків технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів;

г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв».

Додатковий чіткий перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством визначено нормами п. 31.4 ПДР.

У зазначеному переліку також відсутня така обставина, як «відсутність верхньої частина заднього крила».

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху «відсутність верхньої частина заднього крила» не віднесена до технічної несправності автомобіля, з якою експлуатація авто забороняється.

Таким чином, «відсутність верхньої частина заднього крила», згідно з нормами пунктів 31.1. 31.3. 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст.121 КУпАП, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою.

До того ж п.31.4.7 «е» ПДР чітко передбачено, що забороняється експлуатація транспортного засобу без вказаних технічних елементів лише у випадку, якщо вони передбачені конструкцією останнього. Однак, в постанові інспектором не доведено (нема посилання на технічну документацію автомобіля), що конструкцією транспортного засобу, яким він керував, передбачено наявність бризковиків, тоді як обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на суб`єкта владних повноважень. Під час зупинки інспектор навіть не намагався встановити яке саме обладнання передбачено конструкцією даного автомобіля, в цей час коли це є основною вимогою при встановленні порушень даного типу.

Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.121 КУпАП, і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Процедура розгляду справи працівником поліції регламентована розділом III «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395 (Інструкція №1395).

Відповідно до п. 5 р. III Інструкції №1395 Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує всі питання щодо правильності складення матеріалів, щодо належного повідомлення особи про розгляд справи, про час і місце розгляду, щодо наявності всіх необхідних матеріалів і доказів, щодо задоволення поданих клопотань тощо.

Згідно з пунктом п.8 р. III Інструкції №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.9 р. III Інструкції №1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обов`язки. Після цього заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Пунктом 13 р. III Інструкції №1395 передбачено що поліцейський, розглядаючи справу, зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті приймає рішення.

Аналогічні норми прописані в КУпАП для розгляду справ про адміністративні правопорушення всіма компетентними посадовими особами, зокрема працівниками поліції, суддями тощо.

Зазначені норми законодавства не передбачають колегіального розгляду справ даної категорії декількома працівниками поліції. Також закон не передбачає проведення розгляду справи одним інспектором, а винесення (підписання) постанови - іншим інспектором. Закон передбачає виконання всіх зазначених процесуальних моментів виключно однією особою. Для цього в законі прописано, що всі зазначені процедури щодо розгляду справи має повноваження здійснювати лише «поліцейський, що розглядає справу».

Як зазначалось вище, у даній ситуації проводив розгляд справи, роз`яснював права та спілкувався з ним на місці зупинки по суті справи один інспектор (прізвище, ім`я та по батькові він не знає, оскільки він не представився), а постанову виніс, одноосібно у своєму службовому автомобілі, зовсім інший інспектор (Борщак Роман Васильович), який не проводив жодного розгляду справи.

У даному випадку можна провести аналогію з розглядом справи судами, коли розгляд справи проведе один суддя, а постанову винесе від свого імені інший суддя. Процедура розгляду справ органами національної поліції і судом є аналогічними та регламентовані в КУпАП.

Аналогічну позицію неодноразово висловлювали апеляційні суди. Зокрема Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 18.08.2021 у справі №686/9032/21 зробив наступний висновок: «Старший лейтенант поліції Мельник С.М., який виніс оскаржувану постанову, не розглядає справу про адміністративне правопорушення та не вручав постанову у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржувана постанова прийнята неповноважною особою».

П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 30.11.2023 у справі №473/4474/23 зробив наступний висновок: «Водночас, як вбачається із матеріалів справи, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача здійснював командир взводу УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Журавель І.М., що підтверджується матеріалами справи та відео з бодікамер наданих представником УПП. Натомість, старший лейтенант поліції Куркан О.С., який прийняв оскаржувану постанову, не розглядав справу про адміністративне правопорушення та не вручав постанову у справі про адміністративне правопорушення. Аналізуючи вказане, судова колегія вважає, що в даному випадку інспектором дійсно порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржувана постанова прийнята неповноважною особою».

Отже, в порушення встановленого порядку проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого Інструкцією №1395, оскаржувану постанову винесла посадова особа, яка не проводила розгляду справи та не мала жодних повноважень на її винесення.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме на автомобілі були наявні всі грязезахисні фартухи і бризковики. Фактично на автомобілі не було верхньої частина заднього крила. Ця верхня частина не є ані грязезахисним фартухом, ані бризковиком. Водночас, «відсутність верхньої частина заднього крила» згідно з нормами пунктів 31.1,31.3, 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст.121 КУпАП, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою (Розділ II позову); проводив розгляд справи, роз`яснював права та спілкувався з ним на місці зупинки по суті справи один інспектор (прізвище, ім`я та по батькові він не знає, оскільки він не представився), а постанову виніс, одноосібно зовсім інший інспектор (Борщак Роман Васильович), який не проводив жодного розгляду справи, тобто постанову винесено не уповноваженою особою (Розділ III позову).

Щодо строку на оскарження: оскаржувана постанова винесена 24.02.2025 та позов подається до суду у передбачений законом 10-денний строк, а тому не потребує поновлення строку на оскарження.

Щодо належного відповідача: стосовно належного відповідача, то оскаржувану постанову винесено поліцейським взводу №2 роти № 1 батальйону № 1 батальйону з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Борщаком Романом Васильовичем, який є працівником Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до позиції Верховного Суду (Постанова від 17.09.2020 у справі №742/2298/17) при розгляді справ інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції. Відповідно до п. 9, 10 розділу V Положення, «Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, має печатку із зображенням Державного Герба, інші печатки, штампи, бланки зі своєю назвою, необхідні для здійснення поточної діяльності». Таким чином, враховуючи вказані вище положення, відповідачем у даній справі про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР має бути Департамент патрульної поліції, який с юридичною особою і має рахунки відкриті в Державній казначейській службі України, оскільки саме на Департамент можуть бути покладені судові витрати в разі задоволення позову. Зазначене додатково підтверджується, зокрема, постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі №754/7219/24, від 03.09.2024 у справі №372/2679/24, від 27.08.2024 у справі №754/5759/24, від 23.07.2024 у справі №754/16851/23, від 27.06.2024 у справі №712/3559/24, від 26.06.2024 у справі №734/1423/24, від 25.06.2024 у справі №760/14827/20, від 20.06.2024 у справі №753/3663/24, від 18.06.2024 у справі №759/23215/23, від 22.05.2024 у справі №759/3625/22, від 17.04.2024 у справі №358/393/24, від 27.03.2024 у справі №381/543/24, від 06.03.2024 у справі №759/19018/23, від 22.02.2024 у справі №751/9967/23, від 24.01.2024 у справі №362/6182/23, якими суд відмовив у задоволенні позову через те, що відповідачем був інспектор чи управління патрульної поліції. При цьому, суд наголосив, що відповідачем у цих справах може бути лише Департамент патрульної поліції як юридична особа.

Щодо судового збору: відповідно до ч.3 ст.161 КАСУ, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 18.03.2020 у справі №543/775/17 та 16.08.2023 у справі №212/3575/22, а також відповідно до ст.4 Закону «Про судовий збір», у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому позов подається до суду. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становить 3 028,00 грн. Під час звернення до суду ним був сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. (3 028x0,2=605,60 грн.). У разі задоволення позовних вимог, сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Представник відповідача в особі Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань, які перешкоджали б розгляду справи у призначений день і час, а також відзивів чи інших письмових заяв по суті спору від них також не надійшло.

Вислухавши позивача та дослідивши наявні у справі письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Щодо правомірності винесення постанови серії ЕНА № 4142752, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно постанови від 24 лютого 2025 р., яка винесена поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Борщаком Романом Васильовичем накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕНА № 4142752), а саме за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді 340 грн. штрафу за те, що останній 24 лютого 2025 21:13:39 ад. М21 282 км водій, керуючи вантажним технічним засобом МАН державний номерний знак НОМЕР_1 без грязезахисних фартухів, які передбачені конструкцією, чим порушив п. 31.4.7 "е" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р.

Відповідно до ч.1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 01339-01255-24 від 21.10.2024 р. підтверджується проведення, відповідними суб`єктами, обов`язкового технічного контролю транспортного засобу "MAN TGХ 18.440", д.н.з. НОМЕР_1 вказує та те, що вказаний транспортний засіб визнано технічно справним.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів наступає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п.п. 31.4.7 "е" Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризговики.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №710 від 26 листопада 2012 року "Про затвердженні Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки", ідентифікація колісних транспортних засобів, вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання встановлюються ДСТУ 3649:2010.

Цей стандарт поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Згідно п. 6.8.13 КТЗ ДСТУ 3649:2010 колісні транспортні засоби мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що представником відповідача:

- належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 31.4.7 "е" Правил дорожнього руху України суду не надано, так не надано і відзиву на позовну заяву, так і відеофайлів, в яких було б зафіксоване саме правопорушення, а Акт не відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання взагалі не складався;

- не надано відомостей про те, що конструкцією вказаного транспортного засобу передбачені грязезахисні фартухи.

Враховуючи наведене, те, що протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 01339-01255-24 від 21.10.2024 р. визнано технічно справним транспортний засіб "MAN TGХ 18.440", д.н.з. НОМЕР_1 , тому підстав вважати, що експлуатація даного транспортного засобу без грязезахисних фартухів тягне порушення п. 31.4.7 "е" Правил дорожнього руху України і як наслідок відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП у суду не має, у зв`язку з чим, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП відсутні.

Враховуючи наведене,з огляду на те, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову від 24 лютого 2025 р., винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Борщаком Р.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕНА № 4142752), а саме: за ч.1 ст.121 КУпАП у виді 340 грн. штрафу слід скасувати, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП слід закрити.

При цьому, суд вважає недоречним, при відсутності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, давати оцінку доводам його позовної заяви про допущені відповідачем процесуальні порушення (не повноважною особою, тобто один працівник поліції спілкувався і говорив, а інший складав протокол).

Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.246 названого Кодексу в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 цього ж Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги приписи ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, має бути стягнуто судовий збір.

Керуючись ст. ст. 4-14, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, ст.ст. 251, 280 КУпАП , Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.02.2025 серії ЕНА № 4142752 задовольнити.

Скасувати постанову від 24.02.2025 серії ЕНА №4142752 про накладення адміністративного стягнення, винесену Поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону №1 батальйону з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Борщаком Романом Васильовичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.121 КУпАП і провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код за , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 28.03.2025 року.

Суддя І.І. Шевченко