Справа № 240/15023/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15023/24

Головуючий у 1-й інстанції: Приходько Оксана Григорівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

27 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Матохнюка Д.Б. Граб Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області щодо включення виконавчого листа Богунського районного суду міста Житомира від 08 грудня 2023 року у справі № 295/11645/23 замість першої до третьої черги погашення заборгованості.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області змінити чергу погашення заборгованості за судовим рішенням, яке набрало законної сили, та виконавчим листом Богунського районного суду міста Житомира від 08 грудня 2023 року у справі № 295/11645/23, включивши замість третьої до першої черги погашення заборгованості.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 240/10159/20 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати із 17 липня 2018 року підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 06 листопада 2023 року у справі № 295/11645/23 присуджено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування не одержані за життя спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійні виплати, згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 240/10159/20, у розмірі 375685,67 грн.

Це судове рішення набрало законної сили 07 грудня 2023 року.

08 грудня 2023 року Богунський районний суд міста Житомира видав виконавчий лист у справі № 295/11645/23, який 29 грудня 2023 року разом із відповідною заявою надіслано позивачем до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області.

Листом від 16 січня 2024 року № 04-08-1-10/601 відповідач повідомив позивача про те, що для вжиття заходів щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_1 за судовим рішенням у справі № 295/11645/23 у безспірному порядку відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, відповідачем направлявся боржнику запит щодо визначення рахунків, з яких проводитиметься безспірне списання коштів. Оскільки боржником повідомлено про відсутність таких рахунків, відповідачем здійснюється облік та зберігання виконавчого листа у встановленому порядку до настання черги для його виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою". Також повідомлено, про те, що безспірне списання коштів за бюджетною програмою здійснюється в межах бюджетних призначень у порядку черговості надходження виконавчих документів. Виконавчий лист у справі № 295/11645/23 включено до третьої черги погашення заборгованості.

На звернення позивача від 17 липня 2024 року щодо погашення заборгованості у першу чергу, відповідач листом від 20 серпня 2024 року № 04-08-1-10/11754 повідомив, що за виконавчим листом у справі № 295/11645/23 кошти підлягають стягненню на користь спадкоємця, а тому ці кошти не є для стягувача соціальними виплатами, відтак означені виконавчі листи приймаються відповідачем до виконання у порядку третьої черги погашення заборгованості.

Таким чином, предметом заявлених позивачем вимог у цій справі є зміна черговості погашення заборгованості за судовим рішенням та виконавчим листом Богунського районного суду міста Житомира від 08 грудня 2023 року по справі № 295/11645/23 (замість третьої включити до першої черги погашення заборгованості).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог. Зокрема суд вважає, що відповідачем помилково ототожнено набуття позивачем права на виплату таких коштів у порядку спадкування із втратою цими виплатами статусу пенсійних, погашення заборгованості з яких здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Відповідач не врахував, що спірні кошти у сумі375685,67 грн є бюджетними виплатами у вигляді доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону № 796-XII, а тому заборгованість з їх виплати підлягає погашенню у першу чергу відповідно до положень пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону №4901-VI безвідносно до статусу особи стягувача за виконавчим документом, яка набула право на їх отримання за рахунок бюджетних коштів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

За приписами ст.2 цього Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, окрім інших, державний орган.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ст.3 цього Закону № 4901-VI).

Як зазначено в п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4901-VI, виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Виконавчий лист Богунського районного суду м. Житомира від 08.12.2023 по справі №295/11645/23, щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування не одержаних за життя спадкодавцем ОСОБА_2 пенсійних виплат, згідно перерахунку за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №240/10159/20, в розмірі 375685,67 грн, був поданий до Головного управління Казначейства заявою, що зареєстрована 03.01.2024 за вх.№06-188.

Тобто згідно з Виконавчим листом, кошти підлягають стягненню на користь спадкоємця.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Враховуючи вищевикладене, кошти за виконавчим листом не є для стягувача соціальними виплатами, а є майном, яке ввійшло до складу спадщини, тобто спадком.

Тобто, оскільки кошти за виконавчим листом не є для стягувача соціальними виплатами, а є майном, яке ввійшло до складу спадщини, тобто спадком, відповідно, виконавчий лист було включено до третьої черги погашення заборгованості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 15.12.2023 по справі №805/2628/18-а зазначив, що особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям»

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Матохнюк Д.Б. Граб Л.С.