Справа № 461/1316/25
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1316/25
Провадження №2-а/461/62/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шокало В.С., звернувся до суду з позовною заявою до Львівської митниці, у якій просить змінити пункт 2 постанови Львівської митниці від 04.02.2025 в справі про порушення митних правил № 1263/20900/24, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці штраф у розмірі 116 668,80 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою Львівської митниці від 04.02.2025 у справі про порушення митних правил №1263/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 1 285 318, 32 грн. Представник зазначив, що згідно висновку експертів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0376 від 25.10.2024 та № -0431 від 21.11.2024, загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 1263/20900/24 становить 4 284 394, 40 грн. Представник стверджує, що висновки СЛЕД Держмитслужби є суперечливим та такими, що викликають сумніви у їх правильності, фактично містять припущення та не можуть бути взяті до уваги судом як допустимі та належні докази визначення вартості переміщуваного товару. Представник зазначив, що відповідно до Звіту «Про оцінку підсилювачів градієнтної осі Copley Controls Cors 281+Philips Medical SYS Model : ССО5-01117-000 у кількості 8 одиниць» від 28.01.2025, складеного ТОВ «АПРАЙТ», вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 1263/20900/24 становить 388 896 грн., а відтак розмір штрафу повинен становити 116 668,80 грн. Представник повідомив, що таке адміністративне стягнення не буде надмірним тягарем для позивача та справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2025 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в судове засідання.

03.03.2025 представник відповідача Сліпенко С.В. подав відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які ним переміщувалися через митний кордон України, чим вчинив дії щодо недекларування товарів. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України. Представник стверджує, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, тому просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

04.03.2025 представник позивача Шокало В.С. подав відповідь на відзив, у якому стверджує, що висновки СЛЕД Держмитслужби не є судовими експертизами. Шокало В.С. повідомив, що звіт про оцінку підсилювачів Градієнтної Осі Сорley Controls Cors 281+Philips Medical SYS Model: ССО5-01117-000 від 28.01.2025 є належним та допустимим доказом, оскільки оцінювач ОСОБА_3 є сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, він повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також враховуючи той факт, що під час дослідження експертом враховані не лише документи про непрацездатність відповідного обладнання, які не були враховані СЛЕД Держмитслужби у висновку № -0431 від 21.11.2024, але й сам технічний стан товару. Просить позов задоволити.

Сторони про судовий розгляд повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача заперечень щодо відповіді на відзив не подав.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Судом встановлено, що 08.10.2024 близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, р/н НОМЕР_1 , через п/п Шегині-Медика м/п "Мостиська Львівської митниці в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні та у салоні автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до ст.374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: 1) Запчастини до МРТ сканерів, зокрема Підсилювач Градієнтної Осі Copley Controls Corp 281+ Philips Medical SYS Model: CCO5-01117-000, в кількості 8 шт. В своїх письмових поясненнях від 08.10.2024 ОСОБА_1 зазначив, що даний товар його попросила перевезти незнайома йому особа з подальшим відправленням «Новою поштою».

Відповідно до ч.2 ст.366 Митного кодексу України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

У відповідності до ч.4 ст.366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповідно до ч.5. ст.366 Митного кодексу України початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Також, ч.6 ст.366 Митного кодексу України визначено, що громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.374 Митного кодексу України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частиною 4 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян (…). Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.374 Митного кодексу України визначено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Відтак, ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, тобто не задекларував товар, що переміщується через митний кордон України.

04.02.2025 постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1263/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 1 285 318, 32 грн.

Згідно ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.9, ст.10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться в ст.280 КУпАП.

Із змісту ст.251 КУпАП, ст.495 МК України вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.531 МК України встановлено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

В ст.257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Нормами ст.266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечує факту вчинення ним порушення порядку проходження митного контрою, однак останній не погоджується із вартістю тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил №1263/20900/24, визначеною митним органом, та в свою чергу не погоджується із розміром штрафу.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відтак, розмір штрафу покладається в основу рішення суб`єкта владних повноважень, постанова носить обов`язковий характер, підлягає безумовному виконанню, є виконавчим документом та відповідно від встановлення митної вартості переміщуваних речей залежить розмір міри відповідальності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також розмір розмитнення товару.

Судом встановлено, що 20.11.2024 Львівською митницею призначено товарознавчі експертизи, проведення яких було доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

Згідно висновку експертів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби № -0376 від 25.10.2024 та № -0431 від 21.11.2024 загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил №1263/20900/24 становить 4 284 394,40 грн., який відповідачем покладено в основу визначення розміру штрафних санкцій.

Стосовно доводів позивача та його представника щодо неналежного доказу визначення вартості товару, а саме висновку експертів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, суд зазначає наступне.

Статтею ст.251 КУпАП, ст.495 МК України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Статтею 502 МК України передбачено, що експерт призначається посадовою особою митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, у разі потреби в спеціальних знаннях.

Експертом може бути особа, яка має необхідні знання для надання відповідного висновку.

Статтею 515 МК України передбачено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Стаття 516 МК України передбачає, що визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Оскільки в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості переміщуваного товару, в порядку статті 516 МК України, в справі було призначено експертизу та в межах статті 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.

Пунктом 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016р. № 1058, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Крім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет. Так, експерти СЛЕД Держмитслужби, що є правонаступником реорганізованого Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, керуються Методичними рекомендаціями 01.55-00.080 (03) «Оформлення висновків за результатами досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів», затвердженими наказом ДПМЕ ДФС від 30.06.2017 №139, в яких, серед іншого, зазначено, що фотокопії сторінок ресурсів мережі Інтернет зберігаються в архівних справах експертного підрозділу СЛЕД Держмитслужби в твердому та/чи електронному вигляді.

Суд зазначає, що висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби не є судовою експертизою, відтак покликання представника позивача на такий факт є безпідставним.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що висновки експертів СЛЕД Держмитслужби проведені уповноваженим органом, відповідають вимогам закону та є належним та допустимим доказом визначення вартості товару.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до оцінювача ОСОБА_3 та отримав звіт «Про оцінку підсилювачів градієнтної осі Copley Controls Cors 281+Philips Medical SYS Model: ССО5-01117-000 у кількості 8 одиниць» від 28.01.2025, складеного ТОВ «АПРАЙТ», відповідно до якого вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 1263/20900/24 становить 388 896 грн. Оцінювач ТОВ «Апрайт» Філін А. додав до матеріалів звіту такі документи: Pro-Forma Invoice №202416101 від 16.10.2024, Pro-Forma Invoice №202418101 від 18.10.2024 та технічні звіти до Pro-Forma Invoice №202416101 та Pro-Forma Invoice №202418101. Суд зазначає, що були видані після перетину митного кордону України ОСОБА_1 , тобто після 08.10.2024, що може свідчити про їх недостовірність. Суд звертає увагу та те, що ОСОБА_1 в день вчинення порушення митних правил не надавав представникам митного органу документів щодо вартості переміщуваного товару, як і не повідомив про наявність таких.

Також, суд зазначає, що згідно долучених Pro-Forma Invoice №202416101 від 16.10.2024 та Pro-Forma Invoice №202418101 від 18.10.2024, отримувачем товару вказано Oleh Liutov, що може свідчити про інший товар, аніж той, який 08.10.2024 ввозився ОСОБА_1 на митну територію України. Окрім того, проформа-інвойс - це документ, в якому відображається вартість товару, що надається продавцем та за своєю суттю є попереднім рахунком, який повинен буде сплатити покупець. Такий документ лише відображає цінову інформацію про майбутню операцію, та не може бути виданим після того як товар вже перетинає митний кордон.

Враховуючи встановлені обставини, суд не приймає до уваги звіт, складений ТОВ «АПРАЙТ», як належний та допустимий доказ визначення вартості товару, оскільки неможливо встановити приналежність оцінюваних у звіті товарів до тимчасово вилучених у справі предметів, причетність ОСОБА_1 до зазначених у проформа - інфойсах операцій, а факт видачі їх після перетину може свідчити про їх недостовірність.

Відтак, суд дійшов висновку, що загальна вартість товару тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил № 1263/20900/24, становить 4 284 394,40 грн., а тому Львівська митниця обґрунтовано притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (ч.2 ст. 471 МК України) та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 % вартості цих товарів, що становить 1285318,32 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що правомірність дій при винесенні постанови у справі про порушення митних правил №1263/20900/24 від 04.02.2025 доведена відповідачем в частині розміру штрафу, підстави для висновку протилежного у суду відсутні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 139 КАС України, судові витрати належить залишити за позивачем.

Окрім того, суд зазначає, що при вирішенні даної справи, зокрема щодо належності та допустимості висновку СЛЕД Держмитслужби, суд врахував позицію апеляційного суду, яка викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №461/7087/22.

Керуючись ст.ст.9, 72-78, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Львівська митниця, , адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, електронна адреса: .

Суддя Зубачик Н.Б.