Справа № 380/11804/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/11804/24 пров. № А/857/29543/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

за участю секретаря Кулабухової М.М..

представника апелянта Кухар Н.М.,

представника позивача Третяк Ю.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Потабенко В.А. у м. Львові о 12 год. 20 хв., повне судове рішення складено 11 жовтня 2024 року) у справі № 380/11804/24 за адміністративним позовом Приватного підприємства «АГРОЛЕОН-ЗАХІД» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому проси визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 13986/13-01-07-06 від 01.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що норми кодексу не містять заборони на відшкодування заявлених сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбаних товарів/послуг, що використовуються для виконання в Україні проектів міжнародної технічної допомоги, придбаних за рахунок коштів міжнародної технічної допомоги в рамках проекту (програми).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення № 13986/13-01-07-06 від 01.04.2024, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь приватного підприємства «Агролеон-Захід» 30280 гривень рівно сплаченого при подачі позову до суду судового збору. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь приватного підприємства «Агролеон-Захід» 5000 гривень рівно витрат на професійну правову допомогу.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що чинні норми Податкового кодексу України не визначають і не регулюють, по яких саме операціях та/або проектах платник податку має право заявити від`ємне значення з ПДВ до бюджетного відшкодування, а по яких операціях у нього такого права немає (окрім того, що згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості). Тобто, не вказано вичерпного переліку операцій по яких платник податку має право заявити бюджетне відшкодування.

Окрім цього суд зазначив, що в акті перевірки від 08.03.2024 немає жодного посилання на конкретні норми Податкового кодексу України, які б вказували, що при здійсненні операцій з постачання товарів, які оплачуються за рахунок коштів міжнародної технічної допомоги, платник податку не має права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.200.1, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємству відмовлено в отриманні заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку згідно з поданою податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2023 року у сумі 14542356,00 грн. Вказує, що позивач не виступає ні виконавцем ні субпідрядником міжнародної технічної допомоги та внесений у реєстраційну картку по програмі USAID з аграрного і сільського розвитку АГРО у зв`язку з чим не може користуватися пільгою визначеною п.197.11 ст.197 Податкового кодексу України.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Разом з цим, у відзиві просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ПП «Агролеон-Захід» зареєстроване як юридична особа, , місцезнаходження: 80300, Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Равська, 15Д. Зареєстровано платником податку на додану вартість (далі - ПДВ) відповідно до свідоцтва № 200616733 від 04.10.2021, індивідуальний податковий номер 234.

ПП «Агролеон-Захід» уклав з Кімонікс Інтернешинал Інк. рамкову угоду про надання послуг № AGRI-BRA-S1-47-3-2 від 21.08.2023 ((далі - Рамкова угода, РУ) по програмі USAID з аграрного і сільського розвитку АГРО, відповідно до якої визначені ціни, правила та умови придбання, у міру потреби, добрив для субреципієнтів програми субгранту АГРО «Постачання ММСП добрив та посівного матеріалу для забезпечення продовольчої безпеки України».

Дана угода укладена в рамках реалізації проекту по міжнародному договору між урядом США та України від 07.05.1992 про гуманітарно- та техніко-економічне співробітництво.

На даний проект міжнародної технічної допомоги (далі - МТД) урядом зареєстровано картку проекту (програми) від 05.07.2023 № 4337-17.

Згідно умов вищезгаданого договору АГРО - це програма, яку фінансує USAID i реалізовує в Україні компанія Кімонікс Інтернешинал Інк. (далі - Кімонікс) з метою прискорення економічного розвитку сільських громад України, що потребують найбільшої підтримки, шляхом покращення управління в сільськогосподарському секторі, що сприятиме розвитку більш продуктивних, сучасних та прибуткових мікро, малих та середніх сільськогосподарських підприємств, які успішно інтегруватимуться в конкурентні українські та міжнародні ринки. У рамках своєї проектної діяльності АГРО потребуватиме періодичного придбання добрива «Карбамід» для субреципієнтів програми субгранту АГРО «Постачання ММСП добрив та посівного матеріалу для забезпечення продовольчої безпеки України». У міру потреби Кімонікс може робити конкретні замовлення на закупівлю за цінами, визначеними у вищезгаданій рамковій угоді. Постачальник зобов`язується надавати товари/послуги, описані в будь-якому замовлені на закупівлю, зробленому компанією Кімонікс у межах Рамкової угоди. Компанія Кімонікс зобов`язана оплачувати лише ті товари/послуги, які були замовлені за допомогою замовлення на закупівлю, зробленого в рамках угоди та надані постачальником відповідно до правил та умов вищезгаданої рамкової угоди.

З метою забезпечення поставки товарів, позивач отримував від Кімонікс кошти, як попередню оплату за товари, що підлягали поставці в рамках міжнародної технічної допомоги. Так, за період з серпня 2023 року по грудень 2023 року позивачем отримано кошти за товар від Кімонікс та відвантажено такого товару на суму 265195420,00 грн., а також отримано оплати за послуги відповідального зберігання на суму 2430869,95 грн.

У грудні 2023 року позивачем здійснено оплату постачальникам за міндобрива для вищезгаданої програми АГРО «Постачання ММСП добрив та посівного матеріалу для забезпечення продовольчої безпеки України», зокрема, на закупівлю міндобрив у ТзОВ «СБПМ» та ТзОВ «БФ ТРЕЙД» та заявлено ПДВ до відшкодування - 11352004,00 грн. та 3190352,00 грн. відповідно.

Вказані обставини не є спірними в цій справі.

ГУ ДПС у Львівській області відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20; п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75; п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 13.02.2024 № 725-ПП проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Агролеон-Захід» () з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Спір щодо правомірності призначення та процедури проведення позапланової перевірки між сторонами відсутній.

За результатами такої перевірки складено акт від 08.03.2024 № 9553/13-01-07-06/35988525.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 200.1, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме безпідставне заявлення бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку згідно з поданою податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2023 року у сумі 14542356,00 грн.

На підставі акта перевірки від 08.03.2024 № 9553/13-01-07-06/35988525 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 01.04.2024 №13986/13-01-07-06, яким підприємству відмовлено в отриманні заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку згідно з поданою податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2023 року у сумі 14542356,00 грн.

Позивачем було подано заперечення на вищезгаданий акт перевірки № 9553/13-01-07-06/35988525 від 08.03.2024, за результатами розгляду якого відповідач встановив, що висновки акту є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству України.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 01.04.2024 №13986/13-01-07-06 до Державної податкової адміністрації України, скарга ПП «Агролеон-Захід» залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 01.04.2024 №13986/13-01-07-06 - без змін.

Вважаючи, спірне податкове повідомлення рішення протиправним, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 180.1 статті 180 ПК для цілей оподаткування платником податку

1) будь-яка особа, яка провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, яка зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, яка ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Норми цього пункту не застосовуються до операцій з ввезення на митну територію України фізичними особами (громадянами) чи суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками податку, культурних цінностей, зазначених у пункті 197.7 статті 197 цього Кодексу;

4) особа, яка веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи;

5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном.

Для цілей оподаткування господарські відносини між управителем майна з власної господарської діяльності та його діяльності з управління майном прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону;

6) особа, яка проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством;

7) особа, яка уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції;

9) особа, визначена у підпункті «д» підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 185 ПК об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК визначено дату виникнення податкових зобов`язань.

Так, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, незалежно від дати накладення електронного підпису.

За змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 цієї ж статті, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 199.1 статті 199 ПК у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Правила статті 199 ПК не застосовуються в разі проведення операцій, зокрема, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу (пункт 199.6 статті 196 ПК).

За пунктом 197.11 статті 197 ПК звільняються від оподаткування операції із:

постачання товарів та послуг на митній території України та ввезення на митну територію України товарів як міжнародної технічної допомоги, яка надається відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана у встановленому законодавством порядку;

постачання товарів та послуг на митній території України та ввезення на митну територію України товарів, що фінансуються за рахунок міжнародної технічної допомоги, яка надається відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана у встановленому законодавством порядку;

ввезення на митну територію України майна як гуманітарної допомоги, наданої згідно з нормами Закону України «Про гуманітарну допомогу».

Відтак, якщо постачальник придбає у платника податку товари/послуги для використання у звільнених від оподаткування ПДВ операціях, зокрема для подальшого постачання у рамках виконання проекту МТД, то такий постачальник включає суму ПДВ, сплачену постачальнику таких товарів/послуг, до складу податкового кредиту.

Крім цього, норми пункту 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199 ПК чітко регламентують, що здійснення платником податку операцій про які йде мова, зокрема, в абзаці третьому пункту 197.11 статті 197 цього Кодексу, звільняє його від обов`язку нараховувати відповідні податкові зобов`язання за товарами/послугами придбаними з ПДВ.

Позивач при постачанні Кімонікс товарів, попередньо придбаних за рахунок коштів МТД у платників податку з ПДВ, добросовісно користується пільгою (звільняється від оподаткування операції із постачання товарів) передбаченою в абзаці третьому пункту 197.11 статті 197 ПК, що визнається відповідачем в обох актах перевірки.

Ба більше, апеляційний суд, на прикладі господарських операції позивача з придбання міндобрив, переконався, що, як і передбачено РУ, при оплаті такого товару в частині ПДВ кошти МТД не використовувалися.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено статтею 200 ПК, яка вказує, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1)

Відповідно до пункту 200.4 цієї ж статті ПК при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пункту 200.7 статті 200 ПК платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК передбачено, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як на підставу своїх заперечень контролюючий орган покликається на те, що позивач податковий кредит сформувало правильно, однак, права на бюджетне відшкодування не має, так як чинним ПК не передбачено відшкодування за рахунок коштів бюджету сум ПДВ, сплачених у складі вартості придбаних товарів/послуг, що використовуються для виконання в Україні проектів МТД, придбаних за рахунок коштів МТД в рамках проекту (програми). Відтак, вказані кошти повинні залишитися на рахунках підприємства для подальшої сплати податкових зобов`язань.

Разом з цим, суд першої інстанції вірно вказав, чинні норми ПК не визначають і не регулюють, по яких саме операціях та/або проектах платник податку має право заявити від`ємне значення з ПДВ до бюджетного відшкодування, а по яких операціях у нього такого права немає (окрім того, що згідно пункту 200.4 ст. 200 ПК України не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості). Тобто, не вказано вичерпного переліку операцій по яких платник податку має право заявити бюджетне відшкодування.

Окрім цього, у вказаних актах перевірки немає жодного посилання на конкретні норми ПК, які б вказували, що при здійсненні операцій з постачання товарів, які оплачуються за рахунок коштів МТД, платник податку не має права на бюджетне відшкодування ПДВ.

Крім того, цей суд звернув увагу на презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пункт 4.1.4 статті 4 ПК).

Норма абзацу третього пункту 197.11 статті 197 ПК конкретно стосується підстав отримання податкової пільги зі сплати ПДВ та не стосується бюджетного відшкодування ПДВ, зокрема з неї, як і з будь-яких інших не випливає, що при здійсненні операцій з постачання товарів, які оплачуються за рахунок коштів МТД, платник податку не має права на бюджетне відшкодування.

Щодо покликань апелянта на вимоги «Порядку залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 № 153 (далі - Порядок; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), то апеляційний суд відзначає таке.

Порядок визначає процедуру залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, в тому числі державної реєстрації, моніторингу проектів (програм), акредитації виконавців (юридичних осіб - нерезидентів), реєстрації представництва донорської установи в Україні (пункт 1).

За пунктом 2 Порядку поняття, що вживаються у ньому, мають таке значення:

бенефіціар - центральний орган виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська, Севастопольська міська держадміністрація, до компетенції яких належить формування та/або реалізація державної політики у відповідній галузі чи регіоні, де передбачається впровадження проекту (програми), що заінтересована в результатах виконання проекту (програми), виконавчий орган місцевого самоврядування, юрисдикція якого поширюється на територію реалізації проекту (програми), Секретаріат Кабінету Міністрів України, Офіс Президента України, комітети та Апарат Верховної Ради України, Національний банк, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Національне антикорупційне бюро, Рахункова палата, інші державні органи;

виконавець - будь-яка особа (резидент або нерезидент), що має письмову угоду з партнером з розвитку або уповноваженою партнером з розвитку особою та забезпечує реалізацію проекту (програми), у тому числі на платній основі;

партнер з розвитку - іноземна держава, уряд та уповноважені урядом іноземної держави органи або організації, іноземний муніципальний орган або міжнародна організація, що надають міжнародну технічну допомогу відповідно до міжнародних договорів України;

міжнародна технічна допомога - фінансові та інші ресурси та послуги, що відповідно до міжнародних договорів України надаються партнерами з розвитку на безоплатній та безповоротній основі з метою підтримки України;

програма - проекти, об`єднані для досягнення спільної мети;

проект - документ, яким визначаються спільні дії учасників проекту (партнерів з розвитку, виконавців, бенефіціарів, реципієнтів), а також ресурси, необхідні для досягнення цілей надання міжнародної технічної допомоги, у тому числі співфінансування з інших джерел, протягом установлених строків;

реципієнт - резидент (фізична або юридична особа), який безпосередньо одержує міжнародну технічну допомогу згідно з проектом (програмою);

субпідрядник - будь-яка особа (резидент або нерезидент), що має письмову угоду з виконавцем або реципієнтом, забезпечує реалізацію проекту (програми) в частині або в цілому та проводить процедури закупівлі за рахунок коштів міжнародної технічної допомоги в рамках проекту (програми);

За змістом пунктів 11, 12, 13 Порядку проекти (програми) підлягають обов`язковій державній реєстрації. Державна реєстрація проектів (програм) є підставою для акредитації їх виконавців, а також реалізації права на одержання відповідних пільг, привілеїв, імунітетів, передбачених законодавством та міжнародними договорами України. Державна реєстрація проектів (програм) провадиться Секретаріатом Кабінету Міністрів України.

Відповідно змісту пункту 14 Порядку для державної реєстрації проектів (програм) реципієнт (реципієнти) та партнер з розвитку або уповноважена партнером з розвитку особа подають до Секретаріату Кабінету Міністрів України в електронному та паперовому вигляді такі документи:

клопотання про державну реєстрацію проекту (програми), яке містить відомості про:

партнера з розвитку (найменування, місцезнаходження, місцезнаходження в Україні уповноваженого партнером з розвитку органу, ім`я, прізвище, посада координатора робіт);

виконавця (найменування, місцезнаходження, адреса в Україні, ім`я, прізвище, посада координатора робіт і за наявності - код згідно з ЄДРПОУ (Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України) або Державним реєстром фізичних осіб - платників податків;

реципієнта (найменування, місцезнаходження, ім`я, прізвище, посада відповідальної особи і за наявності - код згідно з ЄДРПОУ або Державним реєстром фізичних осіб - платників податків);

бенефіціара (найменування, місцезнаходження, ім`я, прізвище, посада відповідальної особи).

До клопотання обов`язково вноситься номер проекту (програми), визначений партнером з розвитку;

2) засвідчену партнером з розвитку або виконавцем копію контракту, укладеного між партнером з розвитку і виконавцем, або його частини, в якій визначено цілі, завдання проекту (програми), види та обсяги міжнародної технічної допомоги, яка надається для цілей проекту (програми), кошторисну вартість, строк та етапи реалізації проекту (програми), лист від бенефіціара про підтримку і заінтересованість у результатах проекту (програми) та згоду на провадження діяльності, зазначеної у контракті.

У разі коли партнер з розвитку одночасно виконуватиме функції виконавця під час реалізації проекту (програми), бенефіціар у своєму листі про підтримку і заінтересованість у результатах проекту (програми) висловлює згоду на провадження діяльності, зазначеної в погодженому партнером з розвитку документі, що містить опис проекту (програми).

2-1) засвідчений партнером з розвитку або виконавцем план закупівлі, що складається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку (у разі виникнення потреби в реалізації права на податкові пільги, передбачені законодавством та міжнародними договорами України).

План закупівлі може подаватися мовою, прийнятною для партнера з розвитку, з обов`язковим перекладом українською мовою.

У разі внесення змін до плану закупівлі (крім змін у зв`язку з визначенням субпідрядників) такий план подається із зазначенням дати внесення змін згідно з підпунктом 2-1пункту 14 цього Порядку Секретаріату Кабінету Міністрів України для надсилання у п`ятиденний строк його копії Держмитслужбі, ДПС та розміщення його на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади (крім інформації, що становить комерційну таємницю).

У разі внесення змін до плану закупівлі у зв`язку з визначенням субпідрядників такий план подається партнером з розвитку (виконавцем) або реципієнтом із зазначенням дати внесення змін згідно з підпунктом 2-1 пункту 14 цього Порядку Секретаріату Кабінету Міністрів України разом із копією субпідрядного договору для надсилання у п`ятиденний строк копії плану закупівлі Держмитслужбі, ДПС та розміщення його на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади (крім інформації, що становить комерційну таємницю).

3) документ (меморандум, заява про наміри, план діяльності, технічне завдання, партнерська угода тощо), який підтверджує узгодження цілей, завдань, діяльності за проектом (програмою) між партнером з розвитку або виконавцем і реципієнтом (бенефіціаром).

Зазначений документ повинен також містити:

назву проекту (програми);

мету проекту (програми);

строк реалізації проекту (програми);

завдання відповідно до контракту на виконання проекту (програми);

очікувані результати від реалізації проекту (програми);

кількісні та/або якісні критерії досягнення результативності проекту (програми);

перелік майна, робіт і послуг, прав інтелектуальної власності, інших ресурсів, що придбаваються, надаються в рамках проекту (програми);

очікуваний вплив проекту (програми) на розвиток відповідної галузі або регіону;

зобов`язання партнера з розвитку (виконавця) щодо допомоги;

зобов`язання реципієнта (бенефіціара);

3-1) реципієнт, який уклав грантову угоду з партнером з розвитку або виконавцем, замість документа, зазначеного у підпункті 3 пункту 14 цього Порядку, подає завірену ним копію такої грантової угоди;

3-2) реципієнт, який у документі, передбаченому підпунктом 1 пункту 14 цього Порядку, зазначив інформацію про свою згоду на провадження діяльності, передбаченої контрактом, укладеним між партнером з розвитку і виконавцем, не подає документи, передбачені підпунктами 3 і 3-1 пункту 14 цього Порядку;

4) лист-погодження НАДС у разі, коли проектом (програмою) передбачено підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації державних службовців України.

Усі документи, необхідні для проведення державної реєстрації проектів (програм), подаються мовою їх оригіналів з обов`язковим перекладом українською мовою;

5) звіт про результати реалізації проекту (програми) у разі подання документів для державної реєстрації проекту (програми) у строк, що перевищує шість місяців з початку реалізації проекту (програми).

Приписами пунктів 16, 18 Порядку Секретаріат Кабінету Міністрів України розглядає подані усіма заявниками проекту (програми) документи протягом 10 робочих днів починаючи від дня надходження документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, і приймає рішення щодо проведення державної реєстрації проекту (програми).

Державна реєстрація проекту (програми) підтверджується реєстраційною карткою проекту (програми), складеною за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, яка підписується заступником Державного секретаря Кабінету Міністрів України чи іншою уповноваженою особою Секретаріату Кабінету Міністрів України, засвідчується печаткою Секретаріату Кабінету Міністрів України та видається заявникові з надсиланням копії бенефіціарові протягом п`яти робочих днів від дати прийняття рішення про проведення державної реєстрації проекту (програми).

Одночасно з видачею реєстраційної картки проекту (програми) робиться відповідний запис у реєстрі проектів (програм) міжнародної технічної допомоги, та розміщується план закупівлі на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади (крім інформації, що становить комерційну таємницю).

При цьому, пункт 23 Порядку визначає, що у разі виникнення необхідності в реалізації права на податкові пільги, передбачені законодавством та міжнародними договорами України, Секретаріат Кабінету Міністрів України надсилає у п`ятиденний строк після реєстрації проекту (програми) ДПС та Держмитслужбі копію реєстраційної картки проекту (програми) та копію плану закупівлі в електронному вигляді з метою інформування про наявність податкових пільг, передбачених законодавством та міжнародними договорами України в рамках реалізації проектів (програм).

Виконавець та субпідрядник, що реалізують право на податкові пільги, передбачені законодавством та міжнародними договорами України (крім договорів, пов`язаних із виконанням робіт з підготовки до зняття і зняття енергоблоків Чорнобильської АЕС з експлуатації та перетворення об`єкта Укриття на екологічно безпечну систему), щомісяця до 20 числа складає та подає в письмовому та електронному вигляді органові ДПС, в якому перебуває на обліку як платник податків, інформаційне підтвердження за формою згідно з додатком 8 до цього Порядку. У разі коли виконавцем є юридична особа - нерезидент, що не перебуває на обліку як платник податків, інформаційне підтвердження подається в письмовому та електронному вигляді органові ДПС за адресою акредитації такої особи на території України та в копії Секретаріату Кабінету Міністрів України.

У відповідності до Додатку 1 до Порядку реєстраційна картка проекту (програми) не містить вимоги щодо зазначення в ній визначеного субпідрядника.

Поряд з цим, згідно Додатку 5 до Порядку, який визначає форму плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що придбаваються за кошти міжнародної технічної допомоги, визначено можливість вказівки на субпідрядника із зазначенням граничної суми, передбаченої в субпідрядному договорі у межах загальної граничної суми коштів МТД.

Відтак, виконавець та субпідрядник, що реалізують право на податкові пільги, передбачені законодавством та міжнародними договорами України (крім договорів, пов`язаних із виконанням робіт з підготовки до зняття і зняття енергоблоків Чорнобильської АЕС з експлуатації та перетворення об`єкта «Укриття» на екологічно безпечну систему), щомісяця до 20 числа складають та подають в письмовому та електронному вигляді органові ДПС, в якому перебувають на обліку як платник податків, а виконавець - нерезидент, що не перебуває на обліку як платник податків - за адресою акредитації такої особи на території України та в копії Секретаріату Кабінету Міністрів України, «інформаційне підтвердження придбання товарів, робіт і послуг у пільговому режимі за кошти міжнародної технічної допомоги за проектом (програмою)» (далі Інформаційне підтвердження) за формою згідно з додатком 8 до Порядку.

Слід, також погодитися із доводами позивача, що ПК і Порядок не передбачає обов`язкового визначення (залучення) субпідрядника для реалізації проекту, що фінансується за рахунок коштів МТД, а єдиною умовою застосування пільги, передбаченої абзацом третім пункту 197.11 статті 197 ПК, є факт здійснення операцій із постачання товарів та послуг на митній території України та ввезення на митну територію України товарів, що фінансуються за рахунок МТД, яка надається відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана у встановленому законодавством порядку, і для застосування такої податкової пільги не вимагається обов`язкова наявність (визначення) субпідрядника чи заявлення (визначення) постачальника таких товарів/послуг як субпідрядника.

Встановлено, що ПП «Агролеон-Захід» не визначено субпідрядником у Плані закупівлі товарів, робіт і послуг, що придбаваються за кошти МТД від 01.09.2022 №2 (План закупівлі), який подавався для державної реєстрації Програми.

Апеляційним судом не здобуто доказів, що Кімонікс до Плану закупівлі вносилися зміни у зв`язку з визначенням субпідрядником позивача. Останнє, відповідно не подавало Інформаційних підтверджень.

Водночас, позивач в додатках 5 до податкових декларацій з ПДВ за грудень 2023 року відображав відповідні господарські операції з Кімонікс (постачання товарів в межах РУ), як звільнені від сплати податку учасників Угоди, згідно Закону України, код податкової пільги 14060049, суми ПДВ несплачених до бюджету у зв`язку з отриманням податкової пільги, обсяг звільнених від оподаткування операцій з постачання товарів/послуг та обсяг операцій з придбання товарів/послуг (які придбані у поточному та попередніх звітних (податкових) періодах, які у поточному звітному (податковому) періоді використані в пільгових операціях із постачання товарів/послуг).

Більше того, підтверджено, що Кімонікс систематично (за період жовтень-грудень 2023 року) подавало Інформаційні підтвердження де відзначало позивача, як продавця товарів в рамках Програми, і суму постачання, що підлягає пільговому оподаткуванню/звільненню від оподаткування ПДВ.

Відтак, враховуючи наведене вище, контролюючий орган мав належний і достатній обсяг податкової інформації, яка могла використовуватися для виконання покладених на контролюючий орган функцій та завдань в частині постачання товарів, що підпадають під пільговий режим оподаткування.

Таким чином, зазначене доводить протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення внаслідок недоведеності складу податкового правопорушення, що має наслідком його скасування.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з цим, ч. 6 ст. 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги №1004-24 від 10.04.2024; ордеру серії ВС №1276736 від 10.04.2024; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №002476; рахунку-фактури № 18 від 28.05.2024; платіжної інструкції від 31.05.2024 № 553.

Апеляційний суд вважає, що ці документи не підтверджують факту надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом цієї справи, а лише вказують на те, що між ПП та Адвокатським бюро «Третяк та партнери» (далі Бюро) існують договірні відносини щодо надання першому юридичних послуг.

Так, предметом договору є: надання необхідної правничої допомоги у справі за позовом ПП до ГУДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№3744, 6775 та від 01.04.2024 № 13986/13-01-07-01 (далі - ППР №13986; це ППР взагалі не має відношення до цієї справи) (пункт 1.1 Договору).

Згідно з пунктом 3.1 Договору за надання правничої допомоги в суді першої інстанції клієнт авансово сплачує Бюро гонорар у фіксованій сумі, що на виконання умов договору складає 12000 грн.

У Платіжці вказано про сплату 12000 грн з призначенням платежу за надання правничої допомоги за Рахунком №18 від 28.05.2024.

Відтак, позивачем в межах справи №380/11804/24 не представлено доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт у співвідношенні до їх вартості.

Крім цього, не підтверджено, що кошти перераховані Платіжкою саме за надання правничої допомоги при оскарженні ППР №13986. Приведення у тексті позову опису робіт, наданих адвокатом, таким доказом бути не може.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в цій справі.

На вказані обставини небезпідставно вказував відповідач у запереченні на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, однак на це не обґрунтовано не звернув увагу суд першої інстанції.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про відшкодування йому витрат на правничу допомогу в розмірі 12000 грн у зв`язку з недоведеністю їх понесення у цій справі.

Подібна правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №380/8953/24.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, однак оскаржуване судове рішення необхідно скасувати лише в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а в решті залишити без змін.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі № 380/11804/24 в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні вимоги про стягнення таких відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 27 березня 2025 року