Справа № 495/1124/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 495/1124/25
Перша інстанція: суддя Гелла С.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2025р. по справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025р. ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернулося до суду із позовом до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , у якому просило:

- продовжити строк затримання громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , із метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, але не більше як на 18 (вісімнадцяти) місяців, а саме до 27.08.2025р.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 27.08.2024р. о 00:50год. ОСОБА_1 був затриманий на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, в прикордонній смузі, на відстані до 2 000м до лінії державного кордону України, в районі прикордонного знаку №0622 під час здійснення спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова, на напрямку н.п. Старокозаче (Україна) н.п.Каплани (Республіка Молдова) у складі групи осіб.

Відповідно до ст.263 КУпАП, 27.08.2024р. о 00:50год. його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб із метою встановлення особи.

27.08.2024р. відносно відповідача, громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 прикордонним загоном було прийнято рішення про примусове видворення за межі території України.

29.08.2024р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 (шести) місяців (справа №495/8107/24), із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

3.09.2024р. відповідач був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України», із місцем розташування с.Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області.

Враховуючи вище викладене, зокрема: те, що термін утримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України, передбачений ч.11 ст.289 КАС України, закінчується 27.02.2025р.; наявність умов, за яких неможливо забезпечити виконання рішення НОМЕР_2 прикордонного загону про примусове видворення особи, в зв`язку з неодержанням інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2025р. адміністративний позов задоволено частково.

Продовжено строк затримання громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 2 (два) місяці.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявні усі правові підстави для продовження строку затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ПТПІ, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. При цьому, суд першої інстанції вважав, що з метою завершення процедури примусового видворення відповідача до країни громадянської приналежності та з метою стимулювання позивача до активних дій щодо видворення відповідача у найкоротший термін за реальної можливості встановити його особу, а не займатися формалізмом та утриманням його за рахунок державного бюджету, суд вважає за доцільне продовжити строк затримання відповідача з метою забезпечення його подальшого примусового видворення строком на 2 (два) місяці.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, не спростовано сторонами, що ОСОБА_1 був затриманий 27.08.2024р. о 00:50год. на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, в прикордонній смузі, на відстані до 2 000м до лінії державного кордону України, в районі прикордонного знаку №0622 під час здійснення спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова, на напрямку н.п. Старокозаче (Україна) н.п. Каплани (Республіка Молдова) у складі групи осіб.

Відповідно до ст.263 КУпАП, 27.08.2024р. о 00:50год. його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб із метою встановлення особи.

27.08.2024р. відносно відповідача, громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) 3.11.1999р., НОМЕР_2 прикордонним загоном було прийнято рішення про примусове видворення за межі території України.

29.08.2024р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 (шести) місяців (справа №495/8107/24), із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

3.09.2024р. відповідач був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України», із місцем розташування с.Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області.

Як встановлено судом, що з метою ідентифікації відповідача, позивачем направлялись запити до Консульства Республіки Молдова в місті Одеса (від 27.08.2024р. №02.1/17194-24-вих, від 7.12.2024р. №02.1/25140-24-Вих), а також до громадської організації « 10 квітня» (від 6.11.2024р. №02.1/22853-24-Вих), проте, на час розгляду даного позову зворотної інформації позивач не отримав.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач не належить до осіб, яким надано статус біженця, і не є особою, яка потребує додаткового захисту, та з відповідними заявами до органів ДМС України не звертався.

На підставі вказаного та через те, що строк тримання відповідача в ПТПІ закінчується, міграційна служба звернулась в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність продовження строку затримання громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, судова колегія виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі - Закон №3773-VI).

Приписами ч.3 ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Положеннями п.14 ст.1 Закону №3773-VI встановлено, що нелегальний мігрант це, зокрема, іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Як вбачається із матеріалів справи, що спір у даній справі стосується продовження терміну затримання відповідача з метою його ідентифікації для забезпечення примусового видворення за межі території України на виконання рішення від 27.08.2024р., прийнятого НОМЕР_2 прикордонним загоном про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , (RUSU EVGENII) 3.11.1999р..

Вказане рішення про примусове видворення за межі території України на час розгляду справи є чинним та підлягає до виконання.

Положеннями ч.4 ст.30 Закону №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у ст.289 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У частині одинадцятій статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.12 ст.289 КАС України).

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Верховним Судом у своїй постанові від 17.01.2019р. у справі за №743/1240/17 висловлено наступну позицію: чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності.

Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу, а не займатися формалізмом та утриманням іноземців за рахунок державного бюджету.

Документ, що посвідчує особу для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особи без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Аналізуючи вищевказані, судова колегія зазначає, що серед документів, які посвідчують особу іноземця є паспорт громадянина іноземної держави, сертифікат на повернення, дипломатичний паспорт.

При цьому, вищезазначені документи можуть бути оформлені та видані виключно країною попереднього постійного проживання або її офіційними представництвами в інших країнах.

Верховний Суд у своїй постанові від 1.04.2020р. по справі №743/277/18 зазначив, що «Продовження утримання осіб в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні іноземців або осіб без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України на час апеляційного оскарження судових рішень у справах за адміністративними позовами з приводу затримання або продовження затримання іноземців або осіб без громадянства, для чого не потрібне судове рішення і таке утримання таких осіб є законним в розумінні статті 29 Конституції України та пункту 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Також, Верховний Суд у постанові від 27.02.2020р. по справі №585/2811/19 зазначив, що «Затримання особи-відповідача не зважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені судами фактичні обставини, є цілком виправданими та належними, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України. Затримання до закінчення проведення процедури видворення, в тому числі для належної ідентифікації особи, відповідає національному законодавству, воно є також необхідним за конкретних обставин».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу відсутні документи, що дозволяють завершити процедуру ідентифікації та перетнути державний кордон України, та тим, що відповідач досі не може бути документований сертифікатом на повернення в країні попереднього проживання, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивач з моменту ухвалення рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, тобто з 27.08.2024р. та на момент розгляду даного позову, лише три рази зробив відповідні запити спрямовані на його ідентифікацію, а саме до Консульства Республіки Молдова в місті Одеса (від 27.08.2024р. №02.1/17194-24-вих, від 7.12.2024р. №02.1/25140-24-Вих), а також до громадської організації « 10 квітня» (від 6.11.2024р. №02.1/22853-24-Вих), що свідчить про неналежне та несвоєчасне виконання з боку позивача заходів спрямованих на ідентифікацію особи відповідача.

Проте, враховуючи те, що позивач на момент розгляду справи, відповідей на своє звернення так і не отримав, а термін затримання відповідача з метою ідентифікації спливає 27.02.2025р., то суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для прийняття судом рішення про продовження строку затримання відповідача громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , (RUSU EVGENII) 3.11.1999р.

При цьому, суд першої інстанції вважав, що представником позивача не доведено суду наявність обставин, які є досить значними для продовження строку затримання відповідача строком на 6 місяців.

Так, враховуючи вищевикладене, з метою завершення процедури примусового видворення відповідача до країни громадянської приналежності та з метою стимулювання позивача до активних дій щодо видворення відповідача у найкоротший термін за реальної можливості встановити його особу, а не займатися формалізмом та утриманням його за рахунок державного бюджету, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність законних підстав для продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення його подальшого примусового видворення строком на 2 (два) місяці.

При цьому, судова колегія вважає, що встановлення такого строку унеможливить допущення позивачем необґрунтованого зволікання щодо належного вжиття відповідних заходів у визначений чинним законодавством спосіб та порядку щодо примусового видворення відповідача, що, в свою чергу, дозволить уникнути порушення прав відповідача, гарантованих ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у вигляді безпідставного тривалого утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2025р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук