Справа № 300/1009/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 рокуСправа № 300/1009/24 пров. № А/857/32758/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024 року (суддя Біньковська Н.В., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі ГУПФ-2), в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-2 від 26.01.2024 №2456/03-16 (далі Рішення);

зобов`язати ГУПФ-1 призначити з 22.01.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ) і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) та здійснити нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих ГУПФ-1 від 16.01.2024 №12 та №13.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивачки з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Ані розділ ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, ані стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на поновлення пенсійної виплати призначеної відповідно до Закону №3723-ХІІ, однак у розмірі, який було встановлено до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ-1 та з 07.04.2017 по 01.05.2020 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII.

З 01.05.2020 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Розмір пенсії за віком становить 3942,25 грн.

22.01.2024 позивач звернулася до ГУПФ-1 із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, до якої було додано довідки про складові заробітної плати державного службовця від 16.01.2024 № 12 і №13.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУПФ-2, Рішенням якого відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з підстав недоцільності.

Оскільки позивачу пенсію державного службовця було призначено згідно Закону №889-VIII з 07.04.2017, пенсію вже було обчислено відповідно до «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622), право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з урахуванням нових довідок відсутнє.

Позивач має право переходу на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII із встановленням розміру пенсії, який їй був призначений до моменту переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (до 01.05.2020), із врахуванням індексації згідно пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова №168).

Розмір пенсії позивача згідно Закону №889-VIII, обчислений у розмірі 60% від заробітку, до 01.05.2020 становив 2504,10 грн.

Вказано, що у разі переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII із встановленням індексації відповідно до Постанови №168, розмір її пенсії з 22.01.2024 становитиме 2997,41 грн. (2504,10*1,197), тому таке переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII є недоцільним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 01.05.2016 умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом №3723-XII.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 затверджено Порядок №622.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, від 11 квітня 2023 року у справі №1.380.2019.003855.

З матеріалів справи слідує, що фактичною підставою для відмови у перерахунку пенсії згідно з Законом №3723-XII з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16.01.2024 №12 та №13 є те, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунку пенсії державним службовцям.

Відмова ГУПФ-2 у переведенні позивача на пенсію за віком згідно з Законом №3723-XII, вмотивована тим, що проведення перерахунку пенсії, а саме переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-XII, є недоцільним, оскільки розмір пенсійної виплати зменшиться.

Суд першої інстанції правильно вказав, що cпірним у даній справі є не право позивача на пенсію відповідно до Закону №3723-XII, а право розрахунку пенсії за віком відповідно до Законів №3723-XII та №889-VIII із врахуванням довідок із складовими заробітної плати станом на грудень 2023 року та січень 2024 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскільки позивач уже скористалася своїм правом на призначення пенсії державного службовця за віком ще 07.04.2017, їй не може бути здійснено перерахунок пенсії на підставі цих довідок та призначення пенсії за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, так як ці пункти застосовуються до осіб, які реалізовують своє право на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 вперше.

Оскільки вперше позивачу пенсія за віком згідно з Законом №889-VIII призначена з 07.04.2017, відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону №3723-XII, вперше.

Враховуючи, що з 01.05.2020 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, остання має право на переведення її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, проте, на умовах, передбачених пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1058-ІV.

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається.

Тобто, за бажанням позивача може бути поновлена виплата пенсії державного службовця, проте, в розмірі, який був встановлений до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відсутність механізму перерахунку пенсії державним службовцям призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ була предметом розгляду Конституційного Суду України.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №3-р/2022 у справі №3-132/2018 (5462/17) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIIІ, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Конституційний Суд України звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.

Таким чином, з урахуванням рішення Конституційного Суду України 23 грудня 2022 року №3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії держслужбовців у майбутньому зазнає змін.

Однак, до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі №520/6418/21.

Отже, на даний час підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII не втратив чинності, та підлягає застосуванню.

Cуд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду, які наведені в постанові від 25 травня 2023 року в справі №580/3805/22, оскільки фактичні обставини тієї справи та справи, що розглядається, є відмінними. У справі №580/3805/22 позивачу первинно призначено пенсію державного службовця по інвалідності за Законом №3723-XII, згодом переведено на пенсію по віку згідно Закону №1058-IV і надалі позивач звернувся за призначення пенсії державного службовця по віку за статтею 37 Закону №3723-XII, з врахуванням пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII.

У справі, що розглядається позивачу було призначено пенсію по віку державного службовця відповідно до Закону №889-VII, згодом переведено на пенсію по віку згідно Закону №1058-IV, і надалі остання просить повторно призначити таку ж пенсію (по віку державного службовця за статтею 37 Закону №3723-XII, на умовах визначених пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII).

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для проведення перерахунку пенсії згідно з статтею 37 Закону №3723-XII і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих ГУПФ-1 від 16.01.2024 за №12 та №13, відсутні, відтак у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич