Справа № 560/13301/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13301/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

28 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

До Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якій просило скасувати постанову від 12.07.2024 ВП №73801207 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд відповідно до ухвали від 07.10.2024 року повернув позовну заяву позивачеві у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач вперше позовну заяву подав 01.08.2024 року, тобто протягом десяти днів з моменту коли він дізнався (день отримання 22.07.2024) про прийняту постанову про накладення штрафу. Судом позовна заява була повернута в зв`язку з не сплатою судового збору 08.08.2024 року. Повторно позивачем подано позов 12.09.2024 року за наявності коштів на сплату судового збору. Позивач вважає, що право на звернення до суду про оскарження постанови було використано добросовісно та вчасно без невиправданих зволікань та з урахуванням положень ст. 120 КАС України.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 12.07.2024 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відносно позивача прийнято постанову про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

01.08.2024 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову від 12.07.2024 ВП №73801207 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Ухвалою суду від 08.08.2024 року позовну заяву повернуто позивачеві у зв`язку з несплатою судового збору.

12.09.2024 року позивач повторно звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою від 13.09.2024 суд залишив позовну заяву без руху з мотивів пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Наведені у позові причини пропуску/обставини пропуску строку звернення до суду суд визнав неповажними, зазначивши, що позивачу слід звернутись з заявою про поновлення пропущеного строку з інших поважних причин, до якої необхідно надати належні докази, які обґрунтовують поважність таких причин.

Крім того, суд звернув увагу на тривалий для цієї категорії справ проміжок часу зволікання після повернення позивачу позову (08.08.2024) при первісному зверненні до суду і до моменту повторного звернення (12.09.2024).

Позивач подав заяву, в якій просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що відсутність бюджетних коштів на рахунках перешкоджала своєчасно звернутись до суду. Також вказано, що запровадження воєнного стану є поважними причинами для поновлення процесуального строку.

Судом першої інстанції не взято до уваги доводи позивача та повернуто позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені положеннями ст. 287 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Таким чином, законодавець чітко визначив алгоритм дій суду першої інстанції щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Суд отримавши позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області встановив, що вона подана понад 10 днів з часу отримання оскаржуваної постанови позивачем, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Щодо поважності причин такого пропуску суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Суд звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В даному випадку підставою для повернення позовної заяви стало те, що наведені скаржником причини пропуску строку є неповажними, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

У цій справі мають місце такі обставини: вперше подану 01.08.2024 позовну заяву було залишено без руху ухвалою від 01.08.2024 і надано строк для усунення недоліку позовної заяви (надати документ про сплату судового збору); ухвалою від 08.08.2024 суд позовну заяву повернув позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду, відмовивши у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення виявленого недоліку; повторне звернення з позовною заявою відбулося 12.09.2024. Тобто друге звернення з позовною заявою відбулося більше ніж через місяць з дня повернення вперше поданої позовної заяви, що не може бути визнано розумним та оптимальним строком для реалізації права на повторне звернення до суду враховуючи скорочений розгляд даної категорії адміністративних справ. Причин, які позбавляли Пенсійний фонд можливості звернутися з позовною заявою повторно у більш стислі строки скаржник не зазначає, натомість посилається на відсутність коштів.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом прийнято правильне рішення про повернення позовної заяви, оскільки зазначені скаржником причини пропуску строку визнані неповажними і на пропозицію суду позивач не зазначило інших поважних причин пропуску строку.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.