Справа № 640/7638/22
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року

м. Київ

справа № 640/7638/22

касаційне провадження № К/990/38489/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Васильєвої І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року (головуючий суддя - Дудін С.О.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Мєзєнцев Є.І.; судді - Епель О.В., Файдюк В.В.)

у справі № 640/7638/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН»

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН» (далі - ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - ЦМУ ДПС по роботі з ВПП; відповідач; контролюючий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2021 року № 1.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 12 квітня 2024 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 03 вересня 2024 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ЦМУ ДПС по роботі з ВПП звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на наявності в розглядуваній ситуації підстав для проведення перевірки позивача на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України). Крім того, зазначає про фіктивний характер оспорюваних господарських операцій.

Верховний Суд ухвалою від 19 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ЦМУ ДПС по роботі з ВПП.

02 грудня 2024 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідачем на підставі наказу від 17 вересня 2021 року № 619 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 19 жовтня 2021 року № 1011/31-00-04-02-01/20027449.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України у зв`язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість за наслідками здійснення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Клов» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма Промінь» з огляду на удаваний (фіктивний) характер проведених господарських операцій.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 24 листопада 2021 року № 1, згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника в банку, в розмірі 4908593,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2454297,00 грн.

Надаючи оцінку правовідносинам, щодо яких виник спір, Верховний Суд виходить із такого.

Згідно з пунктом 37 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 01 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

У свою чергу, пунктом 200.11 статті 200 ПК України встановлено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 01 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 01 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, коли платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 19 лютого 2021 року у справі № 821/1235/17, від 19 березня 2020 року у справі № 460/2939/18, від 19 жовтня 2022 року у справі № 260/1644/19, тлумачення норми підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

При цьому в першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України.

Вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 ПК України словосполучень «відшкодування з бюджету податку на додану вартість», «сума бюджетного відшкодування» наряду з «від`ємне значення з податку на додану вартість» свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України умова перевищення 100 тис. грн як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.

Судами з`ясовано, що в наказі від 17 вересня 2021 року № 619 контролюючим органом в якості юридичної підстави проведення перевірки зазначено підпункт 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України та визначено предмет перевірки - питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, у декларації за липень 2021 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

При цьому позапланова документальна перевірка платника з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за липень 2021 року не призначалася.

Водночас, в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 19 жовтня 2021 року № 1011/31-00-04-02-01/20027449 зазначено, що предметом перевірки було питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За наслідками цієї перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення за формою «В1» від 24 листопада 2021 року № 1, згідно з яким зменшено ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника в банку, за липень 2021 року та нарахував штрафні (фінансові) санкції.

Тобто, як підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, так і прийнятим відповідно до цієї норми наказом від 17 вересня 2021 року № 619, визначено чіткі межі проведення перевірки, які не дотримано відповідачем, позаяк останнім проведено перевірку не лише правомірності декларування позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість, а й правомірності заявленої ним до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість, яку врешті-решт і зменшено згідно з оскаржуваним актом індивідуальної дії.

Тобто, ЦМУ ДПС по роботі з ВПП не враховано, що для цілей підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України сума бюджетного відшкодування та сума від`ємного значення з податку на додану вартість є окремими та самостійним показниками податкової декларації, для проведення перевірки кожного з яких встановлено різні підстави й передумови.

Відтак, є цілком об`єктивним висновок судових інстанцій про те, що під час проведення розглядуваної документальної позапланової виїзної перевірки позивача контролюючий орган вийшов за межі її предмета, визначеного в наказі від 17 вересня 2021 року № 619, та підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу з призначення і проведення перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Отже, доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень, прийнятих за її наслідками.

Відповідно ж до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 та від 24 травні 2023 року у справі № 140/607/22, встановлена судом протиправність наслідків перевірки з підстави порушення процедури її проведення є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.

Таким чином, встановлені судами порушення, допущені відповідачем при здійсненні перевірки законності декларування позивачем заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за відсутності відповідних повноважень, нівелюють правові наслідки її проведення, а також є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову і скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги контролюючого органу без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. А. Васильєва

І. Я. Олендер