Справа № 380/11142/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 рокусправа № 380/11142/24
зал судових засідань №1

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Петровської А.М.,

представника позивача Гавриш М.Я.,

представника відповідача Білоуса А.Т.,

представника третьої особи Бушуєвої О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіжук" до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень- рішень

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позицій учасників справи

у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіжук" , місцезнаходження: 79015, Львівська обл., місто Львів, вул. Кульпарківська, буд. 59 до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, місто Львів, вул.Стрийська, буд. 35, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області №5309/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5310/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5311/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5313/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5315/13-01-07-09 від 13.02.2024.

Позов обґрунтований тим, що у наказах ГУ ДПС у Полтавській області, на підставі яких проведені фактичні перевірки жодним чином не обґрунтовано, що саме зумовило необхідність проведення фактичної перевірки в ТОВ «Мобіжук», наявність якої саме інформації стало приводом до її проведення, так само як не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Полтавській області встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства. У свою чергу, невиконання або порушення вимог Податкового кодексу України при призначені та проведенні перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, оскільки така перевірка не може породжувати будь-яких правових наслідків, окрім наслідків не легітимності усіх дій/рішень, які вчинені/прийняті у межах та за наслідками такої перевірки. що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом контролюючого органу прийти на перевірку без попередження. Однак, перевірка РРО на основі даних СОД РРО носить характер камеральної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій, а контролюючий орган вийшов за межі предмету встановленого такого виду перевірки як фактична. Під час певного виду перевірки не можуть перевірятись питання, віднесені до іншого виду перевірок. Отримання інформації з власних програм контролюючого органу (таких як СОД РРО не є предметом фактичної перевірки, що здійснюється за місцем проведення господарської діяльності. Відтак, порушення, зазначені у акті фактичної перевірки, встановлені не в порядку і не у спосіб, що передбачений законом, а отже такий Акт фактичної перевірки не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Крім цього, працівники третьої особи, які проводили перевірку у відповідних магазинах, не досліджували фіскальні чеки з 30.11.2023 по дату закінчення фактичної перевірки (до 07.12.2023 включно), під час перевірки досліджено лише фіскальні чеки за 30.11.2023, отримані представниками контролюючого органу в результаті проведення контрольних розрахункових операцій, а за адресою здійснення фактичної перевірки: смт. Диканька, вул. Газовиків, 2 контрольно-розрахункова операція здійснена без видачі фіскального чеку, тому фактично за вказаною адресою фіскальні чеки взагалі не досліджувались, так само як і за адресою: смт. Опішня вул. Незалежності 2Б.

Позивач зазначає, що у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її не проведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту. Як вбачається з матеріалів перевірки позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 1, так і пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР при прийнятті усіх оскаржуваних рішень. Проте, непроведення розрахункової операції відбулось лише за адресою: смт. Диканька, вул. Газовиків 2 і лише у розмірі 798,00 грн. та смт. Опішня вул. Незалежності 2/Б у розмірі 1199,00 гривень.

Представник відповідача 28.07.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що згідно з актом №12565/16/31/РРО/37741113 від 08.12.2023 про результати фактичної перевірки магазину ТОВ «Мобіжук» за адресою: смт. Опішня, вул.Незалежності 2/Б у п.2.3. встановлено, що проведення розрахункової операції через ПРРО із створенням відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції на загальну суму 117 817,30 грн, а саме фіскальні чеки не містять обов`язкового реквізиту індивідуальний податковий номер платника ПДВ (перед номером друкуються великі літери «ПН». У п.2.3 актів фактичних перевірок встановлено, що в результаті проведеної перевірки в магазинах «ЖУК» за відповідними адресами виявлено, що усі фіскальні чеки, які роздруковані та видані позивачем за період з 30.11.2023 по завершення фактичної перевірки не відповідають встановленій формі та змісту розрахункових документів, визначеній п.2 розділу 2 Положення затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13. Отже, висновками перевірок встановлено порушення ТОВ «Мобіжук» п.1,2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(зі змінами та доповненнями), а також п.2 розділу 2 Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13.

Підставою для нарахувань штрафних санкцій до позивача стали висновки податкового органу про порушення вимог пунктів 1,2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 р. №265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 №13, а саме: не видача розрахункового документа встановленої форми та змісту ( у розрахункових документах відсутній обов`язковий реквізит «індивідуальний податковий номер платників ПДВ»).

Представник відповідача 13.08.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечив повністю. Відзив додатково обґрунтований тим, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава). При цьому абз. 5 пп. 81.1 ст. 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених згаданим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України). Зі змісту наведених правових норм слідує, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки: - непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим п.81.1 ст.81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення); - оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому п.81.1 ст.81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом. Відповідач звертає увагу, що з огляду на приписи ст. 81 ПК України, встановлення платником податків факту неналежного оформлення наказу (у тому числі, й щодо підстав такої перевірки), є підставою для недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. У розглядуваному випадку, допуск представників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки відбувся, оскільки направлення на перевірку та копія наказу про проведення перевірки було вручено уповноваженій особі (Рибуляк Іван Альбертович - продавець) під розписку до початку проведення перевірки, а також пред`явлено відповідні службові посвідчення, що додатково свідчить про правомірність призначення і проведення такої фактичної перевірки.

Так, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Із матеріалів справи слідує, що фактичні перевірки позивача проведені відповідно до наказів Головного управління ДПС у Полтавській області, у яких підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «На підставі п.п.20.1.10 п.10 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.80.2.2, пп.80.2.7 п.80.2 ст.80, п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.» Підставою для проведення фактичних перевірок ТзОВ «Мобіжук» стала інформація про порушення вимог законодавства в частині, що стосується здійснення готівкових розрахункових операцій при продажу товарів (послуг) без застосування ПРРО; порушення, встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів у місці продажу; податкової інформації щодо порушення законодавства про працю. Так, інформація ДПС як підстава, яка підпадає під дію пп.80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст.80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Відповідно до п.7 ст.3 Закону № 265 суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані. Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО, відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека. Виходячи з наведених норм в їх сукупності, відповідач звертає увагу, що контролюючі органи можуть використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО під час проведення перевірок. При цьому норми ПК України не містять ніяких застережень стосовно періоду, який може охоплювати фактична перевірка, в той же час, грошове зобов`язання, яке донараховується платнику податків за наслідками перевірки повинно бути прийнято в межах строків передбачених ст.102 ПК України.

Також представник відповідача зазначає, що пункт 83.1 статті 83 ПК України не забороняє посадовим особам контролюючого органу під час проведення фактичної перевірки використовувати податкову інформацію, до якої відноситься інформація із СОД РРО щодо даних, що були отримані від РРО, у відкритому вигляді, в тому числі про проведені розрахункові операції через РРО та електронні розрахункові документи, фіскальні звітні чеки, Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.08.2024 13 фіскальні звіти. Відповідно до п.6 розділу II цього Порядку база даних призначена для зберігання даних, що були отримані від РРО, у відкритому вигляді, в тому числі даних про проведені розрахункові операції через РРО та електронні розрахункові документи, фіскальні звітні чеки, фіскальні звіти. Перевірка чеку здійснюється шляхом використання електронного сервісу «Пошук фіскального чека» Інформація про фіскальний чек стає доступною на вебпорталі ДПС в Реєстрі «Пошук фіскального чека» після фіскалізації чека у режимі онлайн та отримання на пристрій підтвердження його фіскалізації на фіскальному сервері ДПС, або після фіскалізації чека у режимі офлайн та отримання від пристрою даних про чеки сформовані в режимі офлайн (після відновлення зв`язку між програмним реєстратором розрахункових операцій та фіскальним сервером ДПС). У зв`язку з цим відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником податку на додану вартість, як індивідуальний податковий номер платника ПДВ , який надається згідно з ПК України, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Представник позивача 23.08.2024 подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечила проти аргументів відповідача. Відповідь обґрунтована тим, що ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Якщо у спірних наказах податкового органу відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють (юридичні підстави), - таке формулювання підстав перевірки в наказі не дає цілковитого розуміння, що є підставою для проведення перевірки та свідчить про його протиправний характер.

Отже під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення. З огляду на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21 вбачається, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. У наказах про проведення фактичної перевірки визначено дві окремі підставами перевірки: п. 80.2.2 та п. 80.2.5. зокрема отримання інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, та отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту. Але, Накази Головного управління ДПС в Полтавській області №3007-п від 29.11.2023 року, № 3009-п від 29.11.2023 року, № 3013-п від 29.11.2023 року, №3017- п від 29.11.2023 року та 3019-п від 29.11.2023 року посилання на інформацію про можливі порушення платником податків законодавства взагалі не містить.

Також представник позивача зазначає, що позивач не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Позивач також вважає, що дані СОД РРО не є належними та допустимими доказами в рамках ст.73,74 КАСУ з огляду на таке: пунктами 1, 2 Розділу ІІ «Функціонування СОД РРО» Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року №477 встановлено СОД РРО (система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України. Дані, на які посилається відповідач, що внесені у базу даних системи обліку даних РРО, та за своєю суттю є податковою інформацією, не є належним доказом податкового правопорушення і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, а може бути лише використана як підстава для подальшої перевірки певних обставин.

У спірних правовідносинах, що склались з приводу дотримання платником податку законодавства, що регулює порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, обставиною, що має бути досліджена є саме розрахункова операція, а отже безпосереднім доказом, що підтверджує її вчинення, є розрахунковий документ. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16.05.2024 р. у справі № 520/4564/23.

Окрім цього, на думку представника позивача, оскаржені рішення містять невідповідність, з тексту не зрозуміло суть порушення адже такі рішення містить посилання на порушення п.1,2,11 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», проте в обставинах визначених порушень міститься наступне: порушення режиму попереднього програмування найменування товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД для акцизних товарів, порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Представник позивача також звертає увагу на те, що відсутність певного елементу змісту (незначний недолік) у такому розрахунковому документі, який в свою чергу у повному обсязі надає можливість не тільки відтворити, зрозуміти та ідентифікувати розрахункову операцію за місцем її проведення не приховуючи її сутність за допомогою реєстратора розрахункових операцій (тощо), але і підтвердити її виконання, не може бути правовою підставою для притягнення такого платника податків за пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме, як за невидачу такого розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Представник третьої особи 27.08.2024 подала пояснення на позовну заяву, у яких проти задоволення позову заперечує повністю, просить суд відмовити у його задоволенні. Пояснення обґрунтовані тим, що у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне посилання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Посилання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним. Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Третя особа вважає, що її накази від 29.11.2023 № 3019-П, № 3009-П, № 3007-П, № 3013-П та №3017-П прийняті з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 (наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), п. 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, тобто зміст наказів є таким, що відповідає вимогам, встановленим ПК України, прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення, що узгоджується із висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постановах від 26.03.2024 по справі №420/9909/24 та від 28.05.2024 по справі № 280/1431/23.

Третя особа зазначає, що під час проведення фактичних перевірок ТОВ «МОБІЖУК» за адресами фактичного провадження діяльності: м. Кобеляки, вул. Огія, 25/Б; смт. Козельщина, вул.Остроградського, 50А; смт. Диканька, вул. Газовиків, 2; Документ сформований в системі «Електронний суд» 27.08.2024 19 смт. Котельва, вул. Полтавський шлях, 206; смт. Опішня, вул.Незалежності, буд. 2Б встановлено факти незабезпечення проведення розрахункової операції через ПРРО із створенням відповідного розрахункового документу, що підтверджує виконання розрахункової операції, а саме: фіскальні чеки не містять обов`язкового реквізиту індивідуального податкового номеру платника ПДВ (перед номер друкуються великі літери «ПН»), чим порушено п. 1, 2 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР. Відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання платником ПДВ, як відсутність індивідуального податкового номера платника ПДВ позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого п. 2 ст. 3 Закону № 265/95- ВР.

Третя особа також посилається на те, що система зберігання і збору даних РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних системи обліку даних РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами національної системи масових електронних платежів. Отже, дані РРО, на які посилається контролюючий орган у фіскальних чеках, внесені у бази даних системи обліку даних РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, є цілісними та незмінними, а тому доводи платника про недоведеність факту реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка є неспроможними.

Представник позивача 09.09.2024 подав до суду пояснення на пояснення третьої особи. У поясненнях зазначає, що позивач не розуміє підстав призначення перевірки, адже Лист ДПС України від 24.11.2023 №29763/7/99-00-07- 04-02-07 (вх. №7041/8 від 24.11.2023) «Щодо виконання контролю вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій», на який посилається третя особа наданий лише на стадії судового процесу, до цього часу контролюючі органи не зазначали такий лист як підставу для прийняття наказів про проведення перевірки позивача, а тому його надання не доводить, що такий документ слугував підставою для прийняття наказів на проведення фактичних перевірок ТОВ «Мобіжук».

Також представник позивача у поясненнях посилається на те, що позивача притягують до відповідальності, що визначаються розміром здійснених ТОВ «Мобіжук» усіх розрахункових операцій за період фактичних перевірок. Проте, така позиція контролюючого органу у цьому питанні є помилковою, це також підтверджується і позицію Верховоного суду у цьому питанні, зокрема, у Постанові у справі № 500/6845/21 зазначено наступне: « притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР є безпідставним, оскільки безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у цьому пункті, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.» А оскільки ТОВ «Мобіжук» свій обов`язок щодо проведення розрахункових операцій виконало, що підтверджується доказами що містяться у матеріалах цієї справи, наданими матеріалами перевірок, та не спростовується відповідачем, вбачається безпідставним притягнення позивача до відповідальності одночасно за п.1 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах, що виникли з приводу дотримання платником податку законодавства, що регулює порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, обставиною, що має досліджуватись саме розрахункова операція, а отже безпосереднім доказом, що підтверджує її вчинення, є розрахунковий документ.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 27.05.2024 суддя прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 14.06.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 27.06.2024 суд призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 10.07.2024 суд вирішив розглядати справу у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 29.07.2024 суд залучив до участі у розгляді справи третю особу.

Ухвалою від 13.01.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою від 13.01.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Заходи забезпечення позову або доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 (наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), п. 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України (надалі за текстом ПК України), на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 29.11.2023 № 3019-П та направлень від 29.11.2023 № 5522, № 5523 з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 13.09.2021 по дату закінчення перевірки проведено фактичну перевірку ТОВ «МОБІЖУК» за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: магазин, м. Кобеляки, вул. Огія, 25/Б.

За результати згаданої перевірки складено акт від 08.12.2023 №12543/16/31/РРО/37741113, у якому зафіксовані порушення, допущені позивачем, а саме

- п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (надалі за текстом Закон № 265/95-ВР) - не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- п. 11 Закону № 265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

ТОВ «МОБІЖУК» подало заперечення на згаданий акт фактичної перевірки. ГУ ДПС у Полтавській області за результатами розгляду заперечення ТОВ «МОБІЖУК», висновки акта фактичної перевірки від 08.12.2023 № 12543/16/31/ РРО/37741113 щодо виявлених порушень залишено без змін, а заперечення без задоволення.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пункту 1.6.3.4 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 № 470 із змінами та доповненнями, направлено до Головного управління ДПС у Львівській області матеріали вказаної фактичної перевірки для прийняття рішення.

На підставі акта перевірки від 08.12.2023 № 12543/16/31/РРО/37741113 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.02.2024 № 5310/13-01-07-09, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 107809,50 гривень.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 (наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), пп. 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 29.11.2023 № 3009-П та направлень від 29.11.2023 № 5524, № 5525 з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 13.09.2021 по дату закінчення перевірки проведено фактичну перевірку ТОВ «МОБІЖУК» за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: магазин, смт. Козельщина, вул.Остроградського, буд 50А.

За результатами згаданої перевірки складено акт від 08.12.2023 №12544/16/31/РРО/37741113, у якому зафіксовані порушення, допущені позивачем, а саме:

- п. 1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- п. 11 Закону № 265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

ТОВ «МОБІЖУК» подало заперечення на згаданий акт фактичної перевірки.

ГУ ДПС у Полтавській області за результатами розгляду заперечення ТОВ «МОБІЖУК», висновки акта фактичної перевірки від 08.12.2023 № 12544/16/31/ РРО/37741113 щодо виявлених порушень залишено без змін, а заперечення без задоволення.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пункту 1.6.3.4 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 № 470 із змінами та доповненнями, направило до Головного управління ДПС у Львівській області матеріали вказаної фактичної перевірки для прийняття рішення.

На підставі акта перевірки від 08.12.2023 № 12544/16/31/РРО/37741113 ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 13.02.2024 № 5311/13-01-07-09 форми «С», яким нараховано штрафні санкції у розмірі 180577,50 гривень.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 (наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), пп. 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 29.11.2023 № 3007-П та направлень від 29.11.2023 № 5518, № 5519 з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 13.09.2021 по дату закінчення перевірки проведено фактичну перевірку ТОВ «МОБІЖУК» за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: магазин, смт. Диканька, вул.Газовиків 2.

За результатами проведення перевірки складено акт від 08.12.2023 №12564/16/31/РРО/37741113, у якому зафіксовані порушення, допущені позивачем, а саме:

- п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР) - не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- п. 11 Закону №265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

ТОВ «МОБІЖУК» подано заперечення на вказаний акт фактичної перевірки. ГУ ДПС у Полтавській області за результатами розгляду заперечення ТОВ «МОБІЖУК», висновки акта фактичної перевірки від 08.12.2023 № 12564/16/31/ РРО/37741113 щодо виявлених порушень залишено без змін, а заперечення без задоволення.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пункту 1.6.3.4 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 № 470 із змінами та доповненнями, направлено до Головного управління ДПС у Львівській області матеріали вказаної фактичної перевірки для прийняття рішення.

На підставі акта перевірки від 08.12.2023 № 12564/16/31/РРО/37741113 ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 13.02.2024 № 5313/13-01-07-09, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 135756,77 гривень.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 (наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), пп. 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 29.11.2023 № 3013-П та направлень від 29.11.2023 № 5520, № 5521 з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 13.09.2021 по дату закінчення перевірки проведено фактичну перевірку ТОВ «МОБІЖУК» за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: магазин, смт. Опішня, вул.Незалежності, буд. 2Б.

За результатами проведення перевірки складено акт від 08.12.2023 №12565/16/31/РРО/37741113, у якому зафіксовані порушення, допущені позивачем, а саме:

- п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- - п. 11 Закону № 265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

ТОВ «МОБІЖУК» подано заперечення на вказаний акт фактичної перевірки. ГУ ДПС у Полтавській області за результатами розгляду заперечення ТОВ «МОБІЖУК», висновки акта фактичної перевірки від 08.12.2023 № 12565/16/31/ РРО/37741113 щодо виявлених порушень залишено без змін, а заперечення без задоволення.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пункту 1.6.3.4 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 № 470 із змінами та доповненнями, направлено до Головного управління ДПС у Львівській області матеріали вказаної фактичної перевірки для прийняття рішення.

На підставі акта перевірки від 08.12.2023 № 12565/16/31/РРО/37741113 ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 13.02.2024 № 5315/13-01-07-09, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 184603,95 гривень.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 (наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), пп. 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 29.11.2023 № 3017-П та направлень від 29.11.2023 № 5508, № 5509 з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 13.09.2021 по дату закінчення перевірки проведено фактичну перевірку ТОВ «МОБІЖУК» за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: магазин, смт. Котельва, вул.Полтавський шлях, 206.

За результатами проведення перевірки складено акт від 08.12.2023 №12539/16/31/РРО/37741113, у якому зафіксовані порушення, допущені позивачем, а саме:

- п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- п. 11 Закону № 265/95-ВР - не забезпечено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

ТОВ «МОБІЖУК» подано заперечення на вказаний акт фактичної перевірки. ГУ ДПС у Полтавській області за результатами розгляду заперечення ТОВ «МОБІЖУК», висновки акта фактичної перевірки від 08.12.2023 № 12539/16/31/ РРО/37741113 щодо виявлених порушень залишено без змін, а заперечення без задоволення.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пункту 1.6.3.4 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 № 470 із змінами та доповненнями, направлено до Головного управління ДПС у Львівській області матеріали вказаної фактичної перевірки для прийняття рішення.

На підставі акта перевірки від 08.12.2023 № 12539/16/31/РРО/37741113 ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 13.02.2024 № 5309/13-01-07-09, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 144247,50 гривень.

Не погоджуючись із згаданими податковими повідомленнями- рішеннями, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначає, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначені статті 80 ПК України. За змістом п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). При цьому відповідно до пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитись на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Як передбачає п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених згаданим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених згаданим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені згаданим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзац 4 пункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених згаданим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Форма наказу на проведення перевірки затверджена наказом ДФС від 31.07.2014 № 22 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків». Відповідно до листа ДПС України № 29736 від 24.11.2023 підрозділам податкового аудиту Головних управлінь ДПС в областях, м. Києві надана інформація про можливі порушення ТОВ «МОБІЖУК» порядку проведення розрахункових операцій.

За результатами аналізу почекових даних з СОД РРО за жовтень 2023року встановлено, що у платника податків частка готівкових розрахунків у загальній сумі розрахунків становить менше 25% проведених через РРО. Так, на окремих господарських об`єктах платника податків ТОВ «МОБІЖУК» у жовтні 2023року взагалі відсутні готівкові розрахунки, а в деяких випадках частка готівкових розрахунків не перевищувала 10% від загальної суми розрахунків, проведених через ПРРО на господарському об`єкті, що може свідчити про: здійснення готівкових операцій при продажу товарів (послуг) без застосування ПРРО; порушення, встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів у місці продажу.

Крім того, згідно з наявною податковою інформацією, а саме відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що подані платником податків до ДПС, середня заробітна плата становить нижче 4 тис. гривень, що значно менше встановленої мінімальної заробітної плати в Україні.

Суд у цьому контексті враховую правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2021 справа № 803/1171/17, згідно з якою наявність доповідної (службової) записки з викладенням інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи ДПС України, може розглядатись як передбачена пп. 80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України підстава для прийняття наказу та, відповідно, проведення фактичної перевірки. Такі ж висновки Верховний Суд виклав у постанові від 25.07.2023 у справі № 815/4434/17.

Суд також враховує правові позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.03.2024 справа № 420/9909/23, згідно з якою єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у такій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником. Верховний Суд вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію.

Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації.

Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства.

Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

З огляду на викладене, Верховний Суд акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло.

Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах такої категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне посилання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Посилання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Щодо підстав проведення фактичних перевірок на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України сформувалася усталена практика Верховного Суду, яка відображається у низці аналогічних постанов: від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, від 07.11.2019 у справі № 140/391/19, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 11.05.2022 у справі № 540/4141/20, від 01.06.2022 у справі № 520/7331/21, від 21.07.2022 у справі № 320/1864/21, від 26.07.2023 у справі №280/4696/22. Так Верховний Суд у постанові від 28.05.2024 справа № 280/1431/23 дійшов висновку, що правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах такої норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.

Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України таких встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері. Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.

Судова палата наголошує, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі. Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію.

Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити.

Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Суд встановив, що накази ГУ ДПС у Полтавській області прийнято від 29.11.2023 №3019-П, №3009-П, № 3007-П, № 3013-П та № 3017-П прийняті з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 (наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), п. 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, тобто зміст наказів є таким, що відповідають вимогам, встановленим ПК України, прийняті без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.03.2024 справа №420/9909/24 та від 28.05.2024 справа № 280/1431/23.

Позивач посилається також на те, що третя особа вийшла за межі повноважень при проведенні фактичної перевірки, який ґрунтується на сукупному аналізі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пунктів 80.1 та 80.4 статті 80 ПК України, у зв`язку з цим суд зазначає таке.

Абзац 1 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що серед іншого, таке вказує на те, якими даними повинен керуватись контролюючий орган, та жодним чином не вказує на те, які питання можуть бути досліджуватись ід час її проведення.

Предмет камеральної перевірки визначений в абзаці 2 згаданої норми, і серед яких відсутній такий, як дотримання положень Закону №265/95-ВР.

Аналіз положень згаданої норми у сукупності не дає підстав суду вважати, що перевірка, предметом якої є дотримання положень Закону №265/95-ВР, зокрема і в частині відповідності розрахункових документів у СОД РРО на предмет наявності усіх обов`язкових реквізитів, може бути лише камеральною.

Крім того, аналіз положень пунктів 80.1 та 80.4 статті 80 ПК України не містить імперативної заборони на використання контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки даних СОД РРО.

З таких підстав суд висновує, що фактичні перевірки позивача, проведені третьою особою на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених законом, тому аргументи позивача у цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку оскарженим рішенням, суд висновує таке.

Стаття 3 Закону №265/95-ВР визначає, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1);

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2).

Абзац 19 статті 2 згаданого Закону визначає, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Як передбачає частиною перша статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 (далі Положення).

У пункті 3 розділу І Положення визначено, що установлені у Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не приймається як розрахунковий.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Фіскальний касовий чек на товари (послуги) Положення фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема: для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ,- індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери ПН (рядок 4).

Отже, одним із обов`язкових реквізитів фіскального чеку індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, якщо суб`єкт господарювання зареєстрований як платник такого податку, а відсутність такого реквізиту має наслідком не прийняття такого чеку як розрахункового.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР у разі встановлення в ході перевірки факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання, застосовується штрафна санкція у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше, 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Суд зауважує, що в Актах перевірки від 08.12.2023 третя особа зазначає про загальний обсяг розрахунків, проведених, на її думку, із порушенням вимог чинного законодавства щодо форми та змісту розрахункових документів. Такі Акти перевірки не містять відомостей, у який спосіб у ході фактичної перевірки за місцем її проведення встановлені такі порушення. Також відсутні копії виданих позивачем у паперовій формі покупцям розрахункових документів (фіскальних чеків), які б не містили всіх необхідних реквізитів, в тому числі індивідуального номера платника ПДВ за період з 30.11.2023 року по 07.12.2023, отриманих третьою особою у встановлений законом спосіб, і які б дали можливість визначити суму проведених з порушенням розрахункових операцій, та, з якої мали б нараховуватися штрафні санкції за невидачу (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахункового документа, відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР.

При цьому, третя особа, не встановивши обставини видачі/невидачі розрахункового документа, використала інформацію, отриману під час проведення контрольних розрахункових операцій для даних, що внесені у базу даних системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (надалі за текстом - СОД РРО).

Тобто, третя особа керувалась даними системи СОД РРО щодо проведення позивачем у відповідному періоді розрахункових операцій з реалізації товарів без зазначення індивідуального податкового номера платника податку на додану вартість.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІІ Функціонування СОД РРО Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477, СОД РРО (система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

У зв`язку з цим, ті відомості, на які посилається третя особа та відповідач, що внесені у базу даних системи обліку даних РРО, та за своєю суттю є податковою інформацією, не можуть бути належним доказом вчинення позивачем податкового правопорушення і сама по собі її наявність не є достатньою підставою для притягнення позивача до фінансової відповідальності.

У контексті спірних правовідносин щодо дотримання платником податку законодавства, яке регулює порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, обставиною, що має бути досліджена є саме розрахункова операція, а отже безпосереднім доказом, що підтверджує її вчинення, є розрахунковий документ.

Суд акцентує увагу на тому, що третя особа в актах перевірок, не відобразила фіскальних чеків, які б підтверджували факт видачі позивачем за відповідний період розрахункових документів за продані товари, без такого обов`язкового реквізиту як індивідуального податкового номера платника податку на додану вартість.

При цьому відповідач до матеріалів справи долучив копії фіскальних чеків за місцем реалізації товарів (надання послуг) від 30.11.2023 з магазинів ТзОВ Мобіжук, із змісту яких вбачається, що у них дійсно відсутній такий обов`язковий реквізит як індивідуальний податковий номер платника ПДВ.

Разом з тим, позивач долучив фіскальні чеки по кожному з магазинів (а.с. 76-116 Т.1), де проводилися перевірки в межах охопленого перевіркою періоду (30.11.2023-07.12.2023), зміст яких свідчить про те, що в рядку 4 усіх чеків міститься індивідуальний податковий номер платника ПДВ, перед номером зазначені літери ПН.

Аналіз обставин у справі свідчить про те, що третя особа під час проведення перевірок, а відповідач під час прийняття оскаржених рішень не встановили такої обов`язкової складової податкового правопорушення як об`єктивна сторона.

З таких підстав суд вважає, що відповідач не надав достатніх, належних та допустимих доказів вчинення позивачем податкового правопорушення, за яке його притягнуто до фінансової відповідальності на підставі оскаржених рішень.

Суд також звертає увагу на правову підставу для притягнення позивача до фінансової відповідальності. Так, зміст об`єктивної сторони складу правопорушення свідчить про те, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачає, що відповідальність настає за дії, які за своєю суттю та способом спрямовані на приховування належного обліку здійсненої розрахункової операції на повну суму з використанням реєстраторів розрахункових операцій, тощо.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 1, так і пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР на підставі усіх оскаржених рішень. Проте, непроведення розрахункової операції відбулось лише за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 798,00 грн та смт. Опішня вул. Незалежності 2/Б у розмірі 1199,00грн.

Проте, відповідач притягнув позивача до відповідальності у розмірі, яка визначається розміром усіх здійснених ТОВ «Мобіжук» розрахункових операцій за період, охоплений фактичними перевірками.

Суд, вирішуючи спір, враховує постанову Верховного Суду у справі № 500/6845/21, згідно з якою притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР є безпідставним, оскільки безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у цьому пункті, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.

Враховуючи те, що ТОВ «Мобіжук» обов`язок щодо проведення розрахункових операцій виконало, то безпідставним є притягнення останнього до відповідальності одночасно на підставі пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Суд не може залишити поза увагою і ту обставину, що відповідно до статті 17 Закону №265/95-ВР, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Проте як вбачається із розрахунків штрафних санкцій, долучених до оскаржених рішень, відповідач розрахував розмір штрафної санкції одразу у розмірі як 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими згаданим пунктом, товарів (робіт, послуг), тобто як за кожне наступне порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати.

Відповідно до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 10 911,98грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіжук" до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень- рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №5309/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5310/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5311/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5313/13-01-07-09 від 13.02.2024, №5315/13-01-07-09 від 13.02.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул.Стрийська, буд.35 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіжук" , місцезнаходження: 79015, м. Львів, вул. Кульпарківська, буд. 59 судовий збір у розмірі 10911 (десять тисяч дев`ятсот одинадцять)грн 98коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 27 березня 2025 року.

Суддя А.Г. Гулик