Справа № 153/387/25
Суддя: Швець Р. В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2025 р. Справа153/387/25

Провадження2-а/153/21/25-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 16.11.2024 він отримав повістку №2476, згідно якої мав з`явитися о 09:00 год. 18.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, визначення придатності до військової служби, уточнення персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР. Однак, у вказані в повістці час, місце і дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не з`явився та про поважні причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, 24.12.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 була винесена постанова №1022, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень. Позивач вказав, що він перебуває під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога і 18.11.2024 в нього були панічні атаки (органічний тривожний розлад, який відбувається в будь-який момент), тому він не міг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не мав можливості повідомити про це. Із вказаною постановою він не погоджується, оскільки в постанові та в самій повістці не зазначено конкретну мету, з якою він викликався, так як з моменту війни він неодноразово з`являвся для проходження ВЛК та оновлення даних, а також Міністерство оборони України, як тримач реєстру «Оберіг», має можливість самостійно отримати персональні дані з електронних реєстрів. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить скасувати постанову №1022 від 24.12.2024, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення його ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, провадження у справі закрити та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Із копії постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №1022 від 24.11.2024 встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 16.11.2024 отримав повістку №2476, згідно якої мав з`явитися о 09:00 год. 18.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, визначення придатності до військової служби, уточнення персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР. Однак, у вказані в повістці час, місце і дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не з`явився та про поважні причини неприбуття не повідомив у термін, визначений п.24 Порядку №560, а саме: у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в інший спосіб, та в подальшому не прибув у строк, зазначений в повістці, до ТЦК та СП, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив вимоги п.21 Порядку №560, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1. На розгляд справи не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду був повідомлений. (а.с.8).

Із копії довідки №01-4090 від 07.02.2025, виданої КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (а.с.5).

Із копії висновку лікаря-психіатра №220-/942 від 17.12.2024 встановлено, що ОСОБА_1 лікувався в 18 відділенні ВОПНЛ ім..Ющенка з 14.12.2022 по 03.01.2023. Остання госпіталізація 02.05.23 по 12.05.2023 з приводу направлення ТЦК та СП. Висновок про придатність до військової служби та призначення: на підставі ст.14б графи ІІ розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби (а.с.6).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 статті 210-1 КУпАП є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм іншого нормативного акту.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України"Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, 18.11.2024 (дата вчинення правопорушення) діяв особливий період.

Позивач ОСОБА_1 - це військовозобов`язаний громадянин, який до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, визначення придатності до військової служби, уточнення персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР не прибув, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Статтею 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», передбачено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.

Статтею 4 частиною 2 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до абз.2 п.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абз.8 п.3 ст.22ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно абз.1, 3 п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою у встановлений строк.

Як зазначено в постанові по справі про адміністративне правопорушення №1022 від 24.12.2024, а також підтверджено самим позивачем, він був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 16.11.2024 отримав повістку №2476, однак, о 09:00 год. 18.11.2024 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про поважні причини неприбуття не повідомив, у термін, визначений п.24 Порядку №560.

Відповідно до п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року №673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнається, зокрема, хвороба.

Твердження позивача про те, що 18.11.2024 у нього були панічні атаки, у зв`язку з чим він не міг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами.

Наявні у справі копія висновку лікаря-психіатра №220-/942 від 17.12.2024 та копія довідки №01-4090 від 07.02.2025 підтверджують факт лікування ОСОБА_1 в ВОПНЛ ім.Ющенка з 14.12.2022 по 03.01.2023. Остання госпіталізація 02.05.23 по 12.05.2023 з приводу направлення ТЦК та СП. Однак, вказані докази не підтверджують того, що саме 18.11.2024 у ОСОБА_1 стався органічний тривожний розлад (панічна атака), у зв`язку з чим він перебував на лікуванні і не міг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відповідно до п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період не мав можливості повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин неприбуття позивача о 09:00 год. 18.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Що стосується доводів позивача про обов`язок відповідача перевірити відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і не застосовувати штрафні санкції, то вони є помилковими, оскільки вказана норма стосується саме уточненню облікових даних, а не неявці по повістці.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, тому не вбачає підстав для його задоволення та вважає за необхідне залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву відповідно без задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги положення ст.139 КАС України, та з огляду на те, що позов до задоволення не підлягає, відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 139, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 27 березня 2025 року.

Суддя Р.В. Швець