Справа № 560/1274/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1274/25
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_2 з щорічної основної відпустки'';

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №243 від 30.08.2024 згідно якого ОСОБА_2 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1219 "Про результати службового розслідування";

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вчинити дії щодо нарахування та виплати не отриманого грошового забезпечення внаслідок прийняття оскаржуваних наказів, а саме виплатити додаткову винагороду, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за серпень 2024 року - 75 161,29 грн., за вересень 2024 року - 11000,00 грн., та премію за серпень 2024 року - 17 698,50 грн:, за вересень 2024 року - 4 719,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.08.2024 він вибув у щорічну основну відпустку до м. Тячів, Закарпатської області. Наступного дня - 25.08.2024, командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №1154 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира і піхотної роти капітана ОСОБА_2 з щорічної основної відпустки". Вказує, що командир військової частини НОМЕР_1 не мав повноважень наказом від 25.08.2024 №1154 (по адміністративно-господарській діяльності) відкликати позивача з щорічної основної відпустки. Як наслідок, такий наказ та всі подальші накази командира військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Військова частина НОМЕР_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що командир військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_3 мав необхідні повноваження відкликати наказом від 25.08.2024 №1154 (по адміністративно-господарській діяльності) командира 1 піхотної роги капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки у період дії Указу Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 23 липня 2024 року №3891-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (саме у цей період проходила відпустка капітана ОСОБА_1 ). За результатами проведеного службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 року №1191, реалізовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 22.09.2024 року №1243. Відповідно до висновків проведеного службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 року №1191, в ході проведення службового розслідування в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_1 неправомірних дій не виявлено. Відповідно до вимог пункту 15 розділу XXXIV 15 зазначеного Порядку, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення. За таких обставин, вимоги позивача вчинити дії щодо нарахування та виплати додаткової винагороди та премії за серпень та вересень 2024 року є безпідставними, оскільки позивач мав би повернутись на службу 31.08.2024, однак зробив це лише 05.09.2024. Тому, відповідно до пункту 5 розділу ХVI зазначеного Порядку, за невихід на службу без поважних причин та самовільне залишення військової частини, премія та додаткова винагорода військовослужбовцям за відповідні місяці (серпень та вересень) не виплачується. Враховуючи зазначене вище, військова частина НОМЕР_2 вважає, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Вказує також про факт ліквідації співвідповідача 1 у справі - військової частини НОМЕР_1 за рішенням вищестоящого командування, що підтверджується ліквідаційною карткою підрозділу від 15.12.2024. Відповідач вважає, що ця подія фактично унеможливлює нарахування та виплату військовою частиною НОМЕР_2 грошового забезпечення позивачу навіть у гіпотетичному випадку задоволення його позовних вимог про скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 1154 від 25.08.2024, № 243 від 30.08.2024, № 1165 від 30.08.2024, № 1219 від 22.09.2024, оскільки військово-службовець ОСОБА_1 не перебував у штаті військової частини НОМЕР_2 . Також відповідач вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 піхотної роти у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №254 від 10.09.2024 року (на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 №457 "Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_1 " від 06.08.2024 року) позивач був звільнений в запас на підставі пп. "г", п. 3, ч. 5, ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

19.08.2024 капітан ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 через штаб військової частини подав рапорт на відпустку строком 10 діб (та 4 доби на дорогу) з 24.08.2024 по 06.09.2024.

19.08.2024 в штабі військової частини було видано відпускний квиток № 439 від 19.08.2024 підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 .

20.08.2024 на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 06.08.2024 № 457 "Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_1 " командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №1147 "Про призначення складу комісії при прийомі - передачі посади командира 1 піхотної роти". У п. 2 наказу вказано: "Комісії військової частини НОМЕР_1 забезпечити у відповідності до законодавства проведення прийому-передачі посади командира 1 піхотної роти військової частини у зав`язку зі зміною командного складу (лейтенант ОСОБА_5 , особа яка приймає посаду і капітан ОСОБА_1 , особа яка здає посаду) та підписання акту прийому-передачі посади командира 1 піхотної роти в термін до 25 серпня 2024 року".

24.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 237 (по стройовій частині) "Про вибуття в основну щорічну відпустку капітана ОСОБА_1 ". Підставою видання наказу вказано рапорт № 4768 від 19.08.2024 капітана ОСОБА_1 та відпускний квиток № 439 від 19.08.2024.

Командиром військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , з метою забезпечення виконання наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 06.08.2024 № 457 "Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_6 ", було реалізовано наказ від 25.08.2024 року №1154 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_2 з щорічної основної відпустки".

На виконання вказаного наказу начальником групи персоналу штабу старшим лейтенантом ОСОБА_7 26.08.2024 о 14.44 надіслано через месенджер " ІНФОРМАЦІЯ_3 " скан-копію наказу від 25.08.2024 №1154 на номер телефону капітана ОСОБА_1 № НОМЕР_4 . Відмітка про прочитання повідомлення - 26.08.2024 о 14.59. Усно про прийняте рішення командиром військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_7 капітану ОСОБА_8 іншими засобами зв`язку не повідомлялось.

30.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ (по стройовій частині) №243, згідно п. 3 якого визначено: "Вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ": Зняти з усіх видів забезпечення із вечері 30 серпня 2024 року та призупинити всі види виплат грошового забезпечення до повернення у військову частину: Капітана ОСОБА_1 , командира 1 піхотної роти.

01.09.2024 капітан ОСОБА_1 подав скаргу на адресу прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , командира ОК " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", командира військової частини НОМЕР_2 та командира військової частини НОМЕР_1 .

03.09.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 року № 1191 (по адміністративно-господарській діяльності) призначено службове розслідування можливих протиправних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо фактів, зазначених у скарзі капітана ОСОБА_1 (вхідний № 5169 від 02.09.2024 року).

05.09.2024 капітан ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , де на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 06.08.2024 № 457 "Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_6 ", наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2024 №253 (по стройовій частині) був звільнений у запас.

14.09.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №1219 "Про результати службового розслідування" за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 . З результуючої частини вказаного наказу, в діях капітана ОСОБА_9 вбачається порушення військової дисципліни - недотримання пунктів 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також, в діях капітана ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану.

Вважаючи протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 , які призвели до того, що порушуються права позивача, зокрема щодо ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою в особі її органів та громадянами, що складаються з приводу проходження військової служби регламентовані Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. № 2232-ХІІ, "Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України", затвердженого Законом України від 24.03.1999р. № 548-XIV), «Дисциплінарним статутом Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999р. № 551-XIV) та "Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України2, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 11 Закону № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а також порядок вибуття та прибуття військовослужбовців у відпустки регулюється Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до розділу VІІІ Положення № 1153/2008 військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, яке пов`язано з нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я; інші додаткові відпустки, передбачені законом; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творчі відпустки; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка військовослужбовцям, які мають дітей; відпустка для лікування у зв`язку з хворобою; 5) відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

В особливий період військовослужбовцям надаються відпустки, визначені пунктами 17, 18 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин, у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії військовослужбовцям, відрядженим до військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, надаються командирами таких військових частин за місцем тимчасового виконання службових обов`язків. Посадова особа, яка надала такі відпустки, письмово інформує про це командира військової частини, який направив військовослужбовця у відрядження.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Порядок надання відпусток військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв`язку з демобілізацією або з вислугою встановлених строків військової служби за призовом, визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (пункт 186).

Облік відпусток, що надаються військовослужбовцям, та постійний контроль за наданням відпусток згідно із затвердженими графіками відпусток здійснюються штабами військових частин (пункт 188).

Після прибуття до місця проведення відпустки військовослужбовці зобов`язані стати на облік, а в разі вибуття - знятися з обліку в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України (пункт 189).

Згідно з пунктом 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 144-3 Положення № 1153/2008 звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, грошове забезпечення не виплачується: серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Згідно зі статтею 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Відповідно до ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Виходячи з наведених правових норм, за своєю суттю самовільне залишення військовослужбовцем місця служби або військової частини, а також нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або лікування є порушенням військової дисципліни.

При цьому самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі.

Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо чи інші надзвичайні події та обставини, які підтверджені відповідними документами.

Таким чином, не вважається самовільним залишення військової частини за наявності дозволу командира, залишення для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування військової частини, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо. В будь-якому випадку вищезазначені підстави мають бути підтверджені належним чином оформленими документами або підтверджені командиром.

Відсутність у командира відомостей (доказів) про причини залишення чи нез`явлення військовослужбовця зобов`язує командира доповісти про такий факт своє командування та повідомити відповідний орган досудового розслідування.

У данних правовідносинах спірним питанням є правомірність наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_2 з щорічної основної відпустки''.

Відповідно до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня

2008 року №1153/2008: п. 192-1. Відкликання військовослужбовців із щорічних основних відпусток дозволяється посадовим особам, які направили військовослужбовців у відпустки, лише у разі оголошення мобілізації, введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

В інших випадках відкликання військовослужбовців із щорічних основних відпусток здійснюється за рішеннями Міністра оборони України; командира військової частини НОМЕР_5 ;

їх заступників; Головнокомандувача Збройних Сил України. Підставою для прийняття таких рішень є необхідність виконання невідкладного завдання, про яке не було і не могло бути відомо під час надання щорічної основної відпустки, за умови неможливості виконання такого завдання іншою уповноваженою на це особою. Виконання такого рішення здійснюється наказом посадової особи, яка направила військовослужбовця у щорічну основну відпустку. Посадова особа, яка видала наказ про відкликання із щорічної основної відпустки, з використанням засобів (зв`язку повідомляє військовослужбовцю про прийняте рішення не пізніше ніж за п`ять календарних днів до такого відкликання, якщо її тривалість не менше п`яти днів. У день прибуття військовослужбовця до місця проходження військової служби посадова особа, яка видала наказ про відкликання з відпустки, ознайомлює військовослужбовця з цим наказом в установленому порядку.

У разі неможливості прибути до місця проходження, військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я чи за наявності інших обставин, що ускладнюють прибуття військовослужбовець повідомляє про виникнення таких обставин з використанням засобів зв`язку особі, яка видала наказ про відкликання, або безпосередньому командиру (начальнику). Після закінчення відпустки військовослужбовець повинен подати документи, що підтверджують обставини ускладнення прибуття до місця служби у зв`язку із відкликанням з відпустки.

Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до якого 24.02.2024 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно положень статті 7 "Припинення та скасування воєнного стану" Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

Оскільки положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" визначали введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до положення статті 7 "Припинення та скасування воєнного стану" Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан в Україні мав припинити свою дію о 05 годині 30 хвилин 26 березня 2022 року.

Тобто, суд враховує, що воєнний стан в Україні введено 24.02.2022, а його дія триває по теперішній час.

Відтак, враховуючи те, що воєнний стан в Україні є триваючим ще з 24.02.2022 року, рішення Міністра оборони України, командира військової частини НОМЕР_5 , їх заступників, Головнокомандувача Збройних Сил України у зв`язку з необхідністю виконання невідкладного завдання, про яке не було і не могло бути відомо під час надання щорічної основної відпустки, за умови неможливості виконання такого завдання іншою уповноваженою на це особою стосовно ОСОБА_1 не виносилось, то суд доходить висновку про відсутність підстав (необхідність виконання невідкладного завдання, про яке не було і не могло бути відомо) прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 наказу від 25.08.2024 № 1154 "Про відкликання капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність та наявність підстав для скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2024 № 1154 "Про відкликання капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки". Як наслідок, похідні накази командира військової частини НОМЕР_1 : №243 від 30.08.2024 згідно якого ОСОБА_2 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 ", №1219 "Про результати службового розслідування" також підлягають скасуванню.

Водночас, щодо позовних вимог в частині зобов`язання виплати не отриманого грошового забезпечення внаслідок прийняття оскаржуваних наказів, то суд не вбачає підстав для зобов`язання стягнути з відповідача недоотримане грошовое забезпечення, а саме додаткову винагороду, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року в твердій грошовій сумі, оскільки спірні правовідносини в цій частині судом не досліджувались, водночас розрахунок суми грошового забезпечення, яке належить позивачу до виплати належить до дискреційних повноважень відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_2 з щорічної основної відпустки''; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №243 від 30.08.2024 згідно якого ОСОБА_2 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 "; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 "; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1219 "Про результати службового розслідування" та зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вчинити дії щодо нарахування та виплати не отриманого грошового забезпечення внаслідок прийняття оскаржуваних наказів, а саме виплатити додаткову винагороду, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за серпень -вересень 2024 року та премію за серпень - вересень 2024 року.

Суд не приймає то уваги твердження військової частини НОМЕР_2 що факт ліквідації співвідповідача - військової частини НОМЕР_1 фактично унеможливлює нарахування та виплату військовою частиною НОМЕР_2 грошового забезпечення позивачу навіть у гіпотетичному випадку задоволення його позовних вимог про скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 1154 від 25.08.2024, № 243 від 30.08.2024, № 1165 від 30.08.2024, № 1219 від 22.09.2024, оскільки військово-службовець ОСОБА_1 не перебував у штаті військової частини НОМЕР_2 , оскільки відповідно до ліквідаційнї картки підрозділу від 15.12.2024 військова частина НОМЕР_1 ліквідована у зв`язку з реорганізацією, саме військовою частиною НОМЕР_2 .

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_2 з щорічної основної відпустки''.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №243 від 30.08.2024 згідно якого ОСОБА_2 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 ".

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1219 "Про результати службового розслідування".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо нарахування та виплати не отриманого грошового забезпечення внаслідок прийняття оскаржуваних наказів командира військової частини НОМЕР_1 , а саме виплатити додаткову винагороду, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за серпень - вересень 2024 року та премію за серпень - вересень 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 ) Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 )

Головуючий суддя П.І. Салюк