Справа № 205/16492/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,
30.11.2024 позивачка звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Курилко Карини Олександрівни, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Солов`я Олега Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 20.11.2024 року серії ЕНА №3515751 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2025 позов задоволено.

14.01.2025 Департаментом патрульної поліції через підсистему «Електронний суд» на зазначене рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2025 в адміністративній справі №205/16492/24.

05.02.2025 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

26.02.2025 позивачем подано додаткові пояснення у справі щодо відкритого відносно неї виконавчого провадження на підставі виконавчого документа - постанови № ЕНА № 3515751 від 20.11.2024, яка є предметом спору у даній справі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.02.2025 закінчено дії по підготовці справи до апеляційного розгляду та вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження 19.03.2025.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025 апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2025 в адміністративній справі №205/16492/24 без змін.

25.03.2025 позивачем через підсистему «Електронний суд» подано до суду заяву про стягнення з Департаменту патрульної поліції судових витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в апеляційному суді в сумі 4 300,00 грн. до якої долучено договір про надання правничої допомоги №09 від 20.11.2024, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.03.2025 та квитанція до прибуткового касового ордера №09 від 23.03.2025 на суму 8600,00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що 26.02.2025 в рамках розгляду апеляційним судом даної справи, вона зверталась до апеляційного суду з Заявою щодо повідомлення суду обставин, які мають значення у справі, в контексті якої повідомляла суду, про факти спричинення їй умисними незаконними діями департаменту патрульної поліції в особі її посадовців, матеріальних витрат, пов`язаних з збільшенням витрат через судову тяганину, а також те, що: «Результатом таких дій органу владних повноважень є порушення права на власність та права на судовий захист Позивачки, тобто права, гарантованого Конституцією України та Конвенцією з прав людини та основоположних свобод». Позивач вважає, що відзив на апеляційну скаргу та заяву щодо повідомлення суду обставин, які мають значення у справі, документами, які містять відповідну заяву від неї, як потерпілої від незаконних умисних дій органу владних повноважень та його посадових осіб, особи про те, що її витрати, пов`язані з відновленням порушених прав судом збільшились, а до даних (в т.ч. судових) витрат безпосередньо відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Вважає, що саме такі дії органу владних повноважень потягли для неї додаткові судові витрати, що вимусили звертатись до фахівців по адміністративним спорам з патрульною поліцією та нести судові витрати на правничу допомогу.

Розглянувши означену заяву, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина третя статті 132 КАС України передбачає, що витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям сторін та їх представників належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина перша, друга статті 139 КАС України).

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частина перша статті 143 КАС України визначає, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Наведені норми свідчить про те, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 у справі №340/4492/22 вказав, що за загальним правилом усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У цій постанові Верховним Судом сформовано підхід, за якого для вирішення питання відшкодування стороні витрат на професійну правничу допомогу з`ясуванню підлягають (у сукупності): 1) наявність безпосередньої правової вимоги про здійснення розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи; 2) наявність відповідної заяви про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відсутність першої з цих обставин унеможливлює взагалі вирішення судом питання про розподіл судових витрат як у судовому рішенні за результатом розгляду справи, так і в порядку, визначеному статтею 252 КАС України. Відсутність же другої обставини (за наявності першої) унеможливлює відкладення відповідно до вимог частин третьої-п`ятої статті 143 КАС України вирішення питання про судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у зв`язку з чим є підставою для вирішення судом цього питання саме у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Об`єднаною палатою Верховного Суду в ухвалі від 07.07.2023 у справі №340/2823/21 зауважено на тому, що підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 05.02.2025 було подано відзив на апеляційну скаргу та 26.02.2025 - додаткові пояснення у справі щодо відкритого відносно неї виконавчого провадження на підставі виконавчого документа - постанови № ЕНА № 3515751 від 20.11.2024, яка є предметом спору у даній справі. Однак, дослідивши зміст вказаних документів, судом апеляційної інстанції встановлено, що ані у відзиві, ані у заяві щодо повідомлення суду обставин, які мають значення у справі не було ініційовано питання про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, та неможливість подання доказів понесення витрат до ухвалення постанови та зазначення про подання їх у строк визначений ч. 7 ст. 139 КАС України.

Твердження заявниці, що нею зазначалось у поданих документах про те, що «Результатом таких дій органу владних повноважень є порушення права на власність та права на судовий захист Позивачки, тобто права, гарантованого Конституцією України та Конвенцією з прав людини та основоположних свобод» не є виконанням процесуального законодавства щодо подання заяви про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення остаточного судового рішення за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року в адміністративній справі №205/16492/24. Окрім того, суд також враховує, що відзив та заява були підписані та подані до суду через підсистему «Електронний суд» самим позивачем.

Оскільки позивач не дотрималась процесуальних норм закону щодо подання заяви про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення апеляційним судом остаточного судового рішення за апеляційною скаргою, а також щодо надання доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, визначених частиною сьомою статті 139 КАС України, після того як за апеляційною скаргою ухвалена постанова, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить до висновку, що означена заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 248, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року в адміністративній справі №205/16492/24 - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник