Справа № 160/31389/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31389/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (суддя Е.О. Юрков) у справі № 160/31389/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу: додаткової винагороди, виходячи з розміру 30 000 грн. щомісячно, починаючи з 01.07.2023 р. по час вирішення цієї справи, але не менше ніж по 25.11.2024р. в розмірі (30 000 грн.*17 міс. = 510 000грн.); винагороди (премії) за здійснення розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, а також тралення і знешкодження мін; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023р. та за 2024р. у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу: додаткову винагороду в розмірі 510 000 грн.; винагороду (премію) за здійснення розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, а також тралення і знешкодження мін за період з 01.07.2023р. по 25.11.2024р.; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023р. та 2024р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 05.04.2022 року позивач проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 та з 01.06.2023р. на посаді сапера розмінування - оператора відділення розмінування з взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування. Позивач зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 починаючи з 01.07.2023р. по 25.11.2024р. нарахування та виплата додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30000 грн. позивачу не здійснені. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки у

розмірі місячного грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги стосовно виплати позивачу додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за здійснення розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, а також тралення і знешкодження мін за період з 01.07.2023р. по 25.11.2024р. в розмірі 510 000 грн. не підлягають задоволенню.

Суд зазначив, що 07.08.2024 позивач звертався з рапортом до командира військової частини щодо нарахування і виплати належної йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023р. та 2024р.р.

Суд вважав, що відповідач протиправно не здійснив позивачу виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023р. та 2024р., оскільки посилання на п.6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з та від 10.01.2024 № 183/уд. не є належною підставою для не виплати матеріальної допомоги.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог щодо додаткової винагороди та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує, що суд першої інстанції помилково не витребував інформацію та не врахував, що позивач у спірному періоді перебував на розгорнутих пунктах управління та здійснював дії, що згідно приписів законодавства дає йому право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн. у спірному періоді.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що згідно розділу ХХIV Порядку №260 порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлюється за рішенням Міністра оборони України. Вважає, що виплата такої допомоги здійснюється за наявності підстав, визначених окремими дорученнями Міністра оборони України №2683 та 183/уд.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2022 №25 (по стройовій частині) позивач зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця 1 взводу охорони 5 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 № 169 (по стройовій частині) позивач займав з 01.06.2023 посаду сапера розмінування оператора відділення розмінування 3 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 №373 (по стройовій частині) позивач займав з 14.11.2023 рівнозначну посаду сапера розмінування оператора 1 відділення розмінування 1 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до Бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2024 № 5 командиру батальйону розмінування наказано залучити особовий склад батальйону розмінування до виконання завдань з обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів території Киїнської сільської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області. Позивача включено до складу позаштатної групи розмінування.

На виконання вище зазначеного бойового наказу, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2024 №130 (по стройовій частині) позивач вибув для здійснення заходів з обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів деокупованих територій України з КП батальйону розмінування до Київської та Новобілоуської територіальних громад Чернігівської області, підстава.

Відповідно до Бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2024 № 151 раніше створену групу розмінування (в тому числі позивача) та техніку в складі сил та засобів батальйону розмінування задіяно до виконання завдань нетехнічного, технічного обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів територій Новобілоуської сільської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області.

Відповідно до Бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2024 №178 в термін до 10.08.2024 організовано та забезпечено передання в розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади військовослужбовців батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 , а в термін до 28.08.2024 організовано та забезпечено переміщення сил та засобів із числа батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 бригада охорони) для виконання завдань в операційній зоні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На виконання вищезазначеного бойового розпорядження, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 №291 (по стройовій частині) позивач вибув у відрядження до АДРЕСА_1 , з 28.08.2024 до окремого розпорядження, для виконання робіт з обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів деокупованих територій України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2024 №313 (по стройовій частині) позивач з 17.09.2024 вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 .

07.08.2024 позивач звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 (вx. №11566 від 15.08.2024) щодо нарахування і виплати належної йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023р. та 2024р.р.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2024 № 170 позивачу в такій виплаті було відмовлено у зв`язку з відсутності таких підстав та вказано, що виплата матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення здійснюється відповідно до п.6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з та від 10.01.2024 № 183/уд виключно за наявності таких підстав:

-смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;

-поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

-у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

-порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

-онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

-безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше ЗО днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

- сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Також представник позивача 27.07.2024 та 27.08.2024 неодноразово зверталась до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням надати засвідчений належним чином табель обліку несення (виконання) позивачем військової служби за період з 01.06.2023р. по 23.07.2024р. (детально за кожен день несення військової служби) та довідку про розмір його посадового окладу, про нараховані і виплачені позивачу грошові кошти з розшифровкою за усіма видами нарахувань (розмір та види щомісячних додаткових виплат грошового забезпечення, одноразові додаткові виплати грошового забезпечення, розмір його грошового забезпечення на місяць, розмір додаткової винагороди, премії за здійснення розмінування територій тощо) за період з 01.06.2024р. по 31.08.2024р.

На запит в інтересах позивача, листом № 4116 від 13.08.2024 військовою частиною НОМЕР_1 надіслано на адресу представника позивача акти виконання робіт з очищення місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (розшук, піднімання, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів).

Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу: додаткової винагороди, виходячи з розміру 30 000 грн. щомісячно, починаючи з 01.07.2023 р. по час вирішення цієї справи, але не менше ніж по 25.11.2024р. в розмірі (30 000 грн.*17 міс. = 510 000грн.); винагороди (премії) за здійснення розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, а також тралення і знешкодження мін; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023р. та за 2024р. у розмірі місячного грошового забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.9 Закону України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок №260).

Положеннями п.2 розділу XXXIV Порядку №260 (в редакції, яка застосовувалась з 1 лютого 2023 року) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується зокрема у розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Згідно положень п. 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.

Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління (п. 7 розділу XXXIV Порядку №260).

Відповідно до приписів п. 8 та 9 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до положень п.2 розділу XXXIV Порядку №260 (в редакції, станом на 29 вересня 2023 року) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується зокрема у розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 4 Наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 №566 з 01 червня 2023 року набирають чинності не всі абзаци пункту 13 Змін до Порядку №260, а лише абзаци тридцять-тридцять чотири пункту 13 Змін до Порядку №260, які у п. 2 розділу XXXIV Порядку №260 відповідно є абзацами двадцять п`ять-двадцять дев`ять.

Відповідно до положень п.2 розділу XXXIV Порядку №260 (в редакції, станом на 22 травня 2024 року) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується зокрема у розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції в ухвалі від 29.11.2024 року витребував у відповідача відомості (документи) про виконання позивачем у спірному періоді бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), що згідно приписів п.2 розділу XXXIV Порядку №260 є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

В свою чергу, дослідивши вищезгадані витребувані відомості (документи), які було подано відповідачем до матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2024 р. №406 позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно до часу виконання бойових (спеціальних) завдань за квітень 2024 (з 11.04.2024 по 24.04.2024), яка склала 14000 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2024 р. №1004 позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду з в розмірі 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно до часу виконання бойових (спеціальних) завдань за червень 2024 (за 23.06.2024 та з 26.06.2024 по 30.06.2024), яка склала 6000 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 р. №1048 позивачу було нараховано додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно до часу виконання бойових (спеціальних) завдань за липень 2024 (з 01.07.2024 по 14.07.2024), яка склала 13548,39 грн.

Також, позивача було включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2024 №1388 на виплату додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України за період з 30.08.2024 по 31.08.2024 та виплату додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн. на місяць пропорційно часу виконання бойових завдань за 29.08.2024 на загальну суму 7419, 35 грн.

Колегія суддів встановила, що факт нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за періоди з 11 по 24 квітня 2024 року, 23 червня 2024 року, з 26 по 30 червня 2024 року, з 01 по 14 липня 2024 року, 29.08.2024, з 30.08.2024 по 31.08.2024 підтверджується наявними в матеріалах справи:

- відомістю розподілу витрат ДП ВЧ НОМЕР_1 від 28.06.2024 про переведення на картковий рахунок позивача додаткової винагороди за квітень 2024 в сумі 13790,00 грн.;

- відомістю розподілу витрат ДП ВЧ НОМЕР_1 від 30.07.2024 про переведення картковий рахунок позивача додаткової винагороди за червень 2024 в сумі 5910,00 грн.;

- відомістю розподілу витрат ДП ВЧ НОМЕР_1 від 27.08.2024 про переведення картковий рахунок позивача додаткової винагороди за липень 2024 в сумі 13345,16 грн.;

- відомістю розподілу витрат ДП ВЧ НОМЕР_1 від 30.10.2024 про переведення картковий рахунок позивача додаткової винагороди за вересень 2024 в сумі 7404,84 грн.

Відтак, апеляційний суд вважає, що відповідачем сплачено позивачу додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за спірні періоди з 11 по 24 квітня 2024 року, 23 червня 2024 року, з 26 по 30 червня 2024 року, з 01 по 14 липня 2024 року, 29.08.2024 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168 за виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

Стосовно іншої частини спірного періоду, в якому позивачу додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. не виплачувалась, колегія суддів критично оцінює доводи позивача про виконання ним в цьому періоді бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), адже доказів такого виконання бойових (спеціальних) завдань позивачем матеріали справи не містять, а позивач не конкретизує, які саме бойові (спеціальні) завдання він виконував, обмежившись лише загальним описом (цитуванням) положень розділу XXXIV Порядку №260.

Також, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що він у спірний період, в якому позивачу додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. не виплачувалась, перебував на розгорнутому пункті управління, адже саме лише перебування на такому пункті не є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень відповідно до положень п.2 розділу XXXIV Порядку №260.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу у спірному періоді додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. згідно постанови КМУ № 168.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Стосовно виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 07.08.2024 позивач звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023р. та 2024р.

Відповідно до пп.3 п.5 постанови КМУ №704 від 30.08.2017 надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07 червня 2018 року № 260, передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, вказаними нормами права передбачено право військовослужбовців на виплату матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік.

Відповідач, вказуючи на відсутність у позивача такого права, посилається на положення окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683 та від 16.01.2024 №183/уд, якими визначено умови (підстави) для виплати матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Так, відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683 та від 16.01.2024 №183/уд матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Тобто, вказаним окремим дорученням МОУ дійсно визначено умови (підстави) для виплати військовослужбовцю матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

В той же час, постановою КМУ №704, не передбачено того, за яких умов (підстав) надається така допомогу, а Порядком № 260 передбачено повноваження Міністра оборони України встановлювати розмір та порядок виплати такої допомоги, а не визначати підстави (умови) для її виплати.

Отже, положення вказаного окремого доручення МОУ, на які посилається відповідач, суперечать положенням постанови КМУ №704 та Порядку №260.

У свою чергу, ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Отже, оскільки в постанові КМУ №704 та Порядку №260 не визначено умов (підстав) для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а у Міністр оборони України не наділений повноваженнями визначати такі умови (підстави), то у спірних відносинах положення окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683 та від 16.01.2024 №183/уд застосуванню не підлягають.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 160/31389/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.03.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк