Справа № 580/8982/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8982/24 Суддя першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Штульман І.В.,

суддів - Заїки М.М., Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Київській області на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФ у Київській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду військової служби на території Російської Федерації з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року та призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу період військової служби на території Російської Федерації з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року та призначити пенсію за віком з 05 серпня 2024 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 01 серпня 2024 року №82 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року про призначення пенсії із доданими документами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що під час вирішення питання щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року, пенсійний орган мав дослідити надані позивачем документи, зокрема, у контексті наявності/відсутності відомостей про заробітну плату, отриману поза межами України (в Російській Федерації) у вказаний період та дослідити чи здійснювались необхідні відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 в пенсійний фонд Російської Федерації.

Не погоджуючись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, ГУ ПФ України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що на момент звернення ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком (25 липня 2024 року), позивач не досяг пенсійного віку - 60 років та у нього відсутній необхідний страховий стаж, який у період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить не менше ніж 31 рік. Додатково апелянт зазначив, що період проходження ОСОБА_1 військової служби у період з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року не може бути зараховано органом Пенсійного фонду до страхового стажу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 02 грудня 2024 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФ у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_1 , 07 червня 1990 року був призваний до Збройних Сил ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-12).

З 09 червня 1990 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та наказом від 23 травня 2013 року №8/ок з 16 червня 2013 року звільнений з військової служби та направлений до ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .

25 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком, у якій просив зарахувати до страхового стажу службу по контракту з 31 травня 1990 року по 16 червня 2013 року (а.с.13).

Рішенням ГУ ПФ у Київській області від 01 серпня 2024 року №82 (далі - Рішення №82) відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що заявник не набув необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період проходження позивачем військової служби з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року, оскільки в індивідуальних відомостях на застраховану особу форми ОК-5 відсутня інформація про його страховий стаж, заробітну плату та сплачені страхові внески (а.с.16).

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФ України у Київській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його військової служби на території Російської Федерації з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року та призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України № 1058-IV від 09 липня 2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина друга).

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (згідно постанови Кабінету Міністрів України №1328 від 29 листопада 2022 року Україна вийшла з вказаної Угоди) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Згідно з частинами другою та третьою статті 16 Угоди від 14 січня 1993 року між урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка була чинною під час спірного періоду служби позивача ОСОБА_1 (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2023 року №639 Україна припинила дію Угоди) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на території обох Сторін, взаємно визнається сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбулась трудова діяльність.

Крім того, відповідно до статті 1 Угоди про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей і державне страхування військовослужбовців держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 15 травня 1992 року (далі - Угода про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей і державне страхування військовослужбовців), яка припинила дію 04 січня 2024 року (лист Міністерства закордонних справ України від 17 січня 2024 року №72/14-612/2-7067) та з якої Україна вийшла 23 грудня 2022 року (постанова Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1425), пенсійне забезпечення й обов`язкове державне страхування військовослужбовців Збройних Сил держав-учасниць Співдружності та інших військових формувань, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Сил Співдружності, Збройних Сил й інших військових формувань колишнього Союзу РСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих військовослужбовців здійснюються на умовах, за нормами і в порядку, що встановлені або будуть установлені законодавством держав-учасниць, на території яких проживають зазначені військовослужбовці та їх сім`ї, а до прийняття цими державами законодавчих актів з цих питань - на умовах, за нормами і в порядку, встановлених законодавством колишнього Союзу РСР. При цьому рівень пенсійного забезпечення військовослужбовців і їх сімей, який встановлюється законодавством держав-учасниць відповідно до Угоди про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, і членів їх сімей від 14 лютого 1992 року ( 997_021 ), не може бути нижче рівня, встановленого раніше законодавчими й іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР.

Статтею 2 Угоди про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей і державне страхування військовослужбовців передбачено, що у вислугу років для призначення пенсій військовим зараховується служба (у тому числі на пільгових умовах) у Збройних Силах і інших військових формуваннях, зазначених у статті 1 цієї Угоди, у порядку, встановленому законодавством держав-учасниць, на території котрих військовослужбовці проходили службу (абзац перший).

Розмір грошового забезпечення (заробітку) для призначення пенсій військовослужбовцям і їх сім`ям визначається в порядку, встановленому законодавством держав-учасниць, на території яких проживають військовослужбовці або їх сім`ї (абзац другий).

Згідно приписів статті 3 Угоди про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей і державне страхування військовослужбовців витрати на пенсійне забезпечення військовослужбовцям та їх сімей і обов`язкового державного страхування військовослужбовців здійснюються державами-учасницями за рахунок їхнього бюджету без взаємних розрахунків між державами.

Наведені положення Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. Разом з тим, обчислення стажу здійснюється згідно законодавства країни, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі, якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Отже, враховуючи, що Україна є Стороною, за законодавством якої здійснюється пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць, то за її законодавством обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків (чи по іншому названих обов`язкових платежів) за цей період до Пенсійного фонду російської федерації.

Верховний Суд у постановах від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 та від 06 листопада 2023 року у справі №560/764/21 дійшов висновку про необхідність врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману поза межами України (в Російській Федерації), лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З огляду на вказану норму та враховуючи те, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01 липня 2000 року, але такий облік не охоплює осіб, які працювали поза межами України, то підтвердження нарахованої заробітної плати для осіб, які працювали поза межами України та мають право на призначення пенсії в Україні, має відбуватися на підставі первинних документів.

Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду висловлені у постанові від 29 січня 2024 року у справі №560/5001/21. У вказаній постанові Верховний Суд наголосив на необхідності перевірки належними доказами відповідні відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд за місцем роботи позивача, а також утримання відповідних податків та обов`язкових платежів із його заробітної плати, адже сплата обов`язкових внесків в подальшому спрямовується на забезпечення пенсійного страхування.

Крім іншого, постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 у разі, якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року №3-1 "Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 квітня 2021 року за №463/36085.

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Отже, наведеними нормами передбачено подання до органу Пенсійного фонду відповідних документів про стаж та довідок про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1.8 розділу I Порядку №22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

З огляду на викладене, Шостий апеляційний адміністративний суд зазначає, що вихід України з вказаних вище угод жодним чином не повинен тягнути за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки в період військової служби ОСОБА_1 на території Російської Федерації такі угоди були чинними, а відтак, стаж, набутий позивачем на території російської федерації, не може бути неврахованою під час здійснення призначення пенсії саме з таких підстав.

Як було встановлено вище, за відомостями військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 31 травня 1990 року по 16 червня 2013 року проходив військову службу на території Російської Федерації.

За таких обставин, ОСОБА_1 не може бути позбавлений права на включення зазначеного періоду військової служби на території Російської Федерації до страхового стажу, оскільки наданими позивачем доказами підтверджується проходження ним військової служби на території у період з 01липня 2000 року по 13 червня 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ПФ України у Київській області, приймаючи Рішення №82, протиправно відмовило позивачу ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу період проходження військової служби на території Російської Федерації з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року.

Крім того, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання ГУ ПФ України у Київській області (як орган, який прийняв протиправне рішення) повторно розглянути заяву позивача від 25 липня 2024 року про призначення пенсії із доданими матеріалами та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Доводи апелянта про те, що період проходження ОСОБА_1 військової служби з 01 липня 2000 року по 13 червня 2013 року не може бути зараховано органом Пенсійного фонду до страхового стажу є необґрунтованим, оскільки в період проходження ОСОБА_1 військової служби, Україна була учасником Угод, відповідно до яких стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, зокрема Російської Федерації, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі ГУ ПФ України у Київській області доводи висновки Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі №580/8982/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.В. Штульман

Судді М.М. Заїка

Ю.К. Черпак