Справа № 400/1310/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1310/24

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю.М., Шевчук О. А.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо не проведення нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.02.2022 у розмірі 4 463,15 грн, щомісяця, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок № 1078);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.02.2022 у розмірі 4 463,15 грн., щомісяця, відповідно до абзаців З, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 23.02.2022, з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 23.02.2022 в сумі 4 086,11 грн щомісячно, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

18 вересня 2024 року ОСОБА_1 , посилаючись на частину 1 статті 139 КАС України, подала до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання щодо стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на її користь сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 в сумі 3028,00 грн.

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року суд стягнув з ВЧ НОМЕР_1 за рахунок його державних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, встановив, що під час звернення до суду апеляційної інстанції, позивачка сплатила судовий збір у сумі 3028,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 17.04.2024 (а.с.106).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

ВЧ НОМЕР_2 , не погоджуючись із додатковим рішення подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі, в обґрунтування своєї позиції про допущення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права скаржник наводить лише мотиви стосовно суті даного спору, жодних доводів стосовно незаконності додаткового рішення не наводить, а покликаючись на положення статті 252 КАС України зазначає про своє право на оскарження в одній апеляційній скарзі одночасно двох судових рішень: рішення суду і додаткового рішення суду, ухвалених судом першої інстанції в одній справі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає про безпідставність поданої апеляційної скарги у зав`язку з чим просить в задоволенні такої скарги відмовити, а додаткове рішення - залишити без змін.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходила військову службу у Збройних Силах України, зокрема, у спірний період у ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 23.02.2022 № 7-РС ( по особовому складу) старший солдат ОСОБА_1 звільнена з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини) (а.с.10).

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 23.02.2022 № 43 (по стройовій частині) старший солдат ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення з 23.02.2022.

18.01.2024 позивачка звернулася до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення за спірний період.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 03.02.2024 повідомив про відсутність правових підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (а.с.18).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зі змісту вказаної статті слідує, що КАС України передбачений процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Наведене свідчить, що додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно матеріалів справи, підставою для ухвалення Миколаївським окружним адміністративним судом додаткового рішення від 23 вересня 2024 року стало те, що суд першої інстанції під час вирішення спору по суті позовних вимог та ухвалення рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 у вказаному рішенні не вирішив питання про розподіл судових витрат позивачки.

Під час розгляду апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року, колегія суддів встановила таке.

05.03.2024 після відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 від ВЧ НОМЕР_1 до суду першої інстанції надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року клопотання ВЧ НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду задоволено.

Суд першої інстанції залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі вимог частини 3 статті 123 КАС України, оскільки позивачка пропустила строк звернення до суду з даним позовом.

При цьому, суд першої інстанції погодився з позицією відповідача, що у межах даної справи, з 01.07.2023, після закінчення дії карантину, у позивачки почався тримісячний відлік строку звернення до суду з даним позовом, який закінчився 30.09.2023.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2024 року, за результатом апеляційного перегляду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії направлено до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В мотивувальній частині постанови, суд апеляційної інстанції стосовно вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, указав, що відповідно до вимог статті 139 КАС України, такий розподіл здійснюється судом першої інстанції під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що під час вирішення спору по суті позовних вимог та ухвалення рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 про часткове задоволення позову ОСОБА_1 у вказаному рішенні суд не вирішив питання про розподіл судових витрат позивачки за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, наведеними у додатковому рішенні, про відшкодування позивачці судових витрат понесених на апеляційне оскарження ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року.

На переконання колегії суддів, скаржник не довів того, що додаткове рішення є необґрунтованим, а також того, що визначена судом сума судового збору не підлягає відшкодуванню.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 252, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 27.03.2025.