Справа № 320/645/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/645/24 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Парінова А.Б.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління соціальної та ветеранської політики Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, та відповідно, зобов`язання відповідача надати позивачу запитуваний статус з видачею посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав на те, що основною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, тому на позивача поширюються вимоги п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII, оскільки травма, яку отримав позивач пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, що безпідставно не було враховано відповідачем.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.11.2023 № 91 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Управління соціальної та ветеранської політики Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 26.03.2025.

03.03.2025, під № 4603 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з лютого 2022 р. позивач був призваний на військову службу в ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.02.2022 зарахований до Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 19.05.2023р. №2/150/4, позивач у період з 10.06. по 08.11.2022р., з 19.11. по 31.12.2022р., з 02.03. по 06.03.2023р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, у смт. Новомиколаївка Запорізької обл., н. п. Кам`янка Харківської обл., н. п. Іванівка, Нововоскресенське, Велика Олександрівка Херсонської обл., н. п. Сергіївка Дніпропетровської обл.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 25.07.2023р. №2/184/1, під час виконання бойового завдання в населеному пункті Сергіївка , позивач потрапив під артилерійський обстріл, під час якого було отримано поранення лівого стегна.

Згідно свідоцтва про хворобу позивача НОМЕР_3, затвердженого Центральною ВЛК ЗСУ №4769 від 18.08.2023р., визначено, що захворювання позивача правої нижньої кінцівки пов`язане із проходженням військової служби, окрім того, отримане 27.06.2022р. позивачем вогнепальне осколкове поранення лівого стегна пов`язане із захистом Батьківщини.

У відповідності до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №071937 від 25.10.2023р., причиною втрати професійної працездатності є поранення, пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №259291 від 25.10.2023р., позивачу повторно встановлена IIІ група інвалідності безстроково, причиною інвалідності вказано захворювання, пов`язане із проходженням військової служби.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Рішенням Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.11.2023 № 91, позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, у зв`язку із відсутністю документів, передбачених п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. п. 3, 7, 10 Постанови КМУ від 12.05.1994р. №302, та існування протиріччя між Свідоцтвом про хворобу та довідкою МСЕК про причинний зв`язок захворювання.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач, як особа з інвалідністю, яка встановлена довічно, що підтверджено відповідною довідкою МСЕК, набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та, як наслідок, право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, тому відмова у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення є необґрунтованою й такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов`язаного з цим соціального захисту.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, оскільки надані позивачем до суду докази свідчать про те, що ним отримано вогнепальне осколкове поранення, крім того, позивач має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, проте це не є достатньою підствою для надання відповідного статусу, адже визначальною ознакою такої категорії осіб є те, що ушкодження їх здоров`я пов`язане саме із захистом Батьківщини. Разом з тим, суд першої інстанції не мав підстав та компетенції на встановлення причинного зв`язку захорюванням/пораненням та втручатись у діяльність державних органів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-XII).

Відповідно до положень ст. 4 Закону № 3551, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно приписів ст. 7 Закону № 3551, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

На переконання колегії суддів, для визначення права на встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" підлягає встановленню те, що особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців та, стала особою з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

За змістом ст. 7 Закону № 3551, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать виключно особи з числа військовослужбовців діючої армії та інші, які отримали інвалідність під час захисту Батьківщини, або ж виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій.

Також, визначальним є те, що таке ушкодження повинно бути пов`язане із безпосередньою участю у захисті Батьківщини.

Відтак, визначальним при розгляді справи є встановлення того, чи пов`язана інвалідність позивача з виконанням обов`язків військової служби поєднаним із безпосередньою участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, адже в іншому випадку особа не може вважатись інвалідом війни.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення № 402) (у редакції, чинній станом на час встановлення позивачу IІ групи інвалідності безтерміново) Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з п. 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби". Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій. Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях.

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.

є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій.

ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.

з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій Місії ООН, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу.

к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримано військовослужбовцем під час виконання миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії.

З наведеного слідує, що причинний зв`язок встановлення інвалідності з формулюванням Поранення (контузія, травма, каліцтво), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, де виконання військових обов`язків здійснюється відповідно до ч. 1-3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, є окремою та самостійною підставою для встановлення відповідної групи інвалідності, для якого не вимагається отримання такої травми під час участі у захисті Батьківщини та перебування на фронті чи в районах воєнних дій, на чому цілком обґрунтовано наголосив суд першої інстанції.

Разом із цим, за умови якщо поранення пов`язане із захистом Батьківщини (що є необхідним для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни), формулювання про причинний зв`язок ушкодження здоров`я із захистом Батьківщини повинно міститися у прийнятій Комісією постанові.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що згідно довідки до акту огляду МСЕК від 25.10.2023 серії 12 ААГ №259291, причина встановленої ІІІ групи інвалідності позивачу - захворювання, пов`язане із проходженням військової служби.

Також, згідно змісту довідки військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2023р. №2/184/1, від 19.05.2023р. №2/150/4, довідки Київського міського центру медико-соціальної експертизи №1 серії 12 ААА №071937 від 25.10.2023р. свідоцтва про хворобу позивача НОМЕР_3, затвердженого Центральною ВЛК ЗСУ №4769 від 18.08.2023р., в сукупності слідує, що 27.06.2022 під час виконання бойового завдання в населеному пункті Сергіївка Дніпропетровської області позивач потрапив під артилерійський обстріл, під час якого отримав поранення лівого стегна. При цьому, у свідоцтві визначено, що захворювання позивача правої нижньої кінцівки пов`язане із проходженням військової служби, окрім того отримане позивачем вогнепальне осколкове поранення лівого стегна, пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 25.10.2023р. серії 12 ААГ 259291, позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з виконанням обов`язкової військової служби, інвалідність встановлена довічно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби у зв`язку із захистом Батьківщини, а саме в ході взяття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, в результаті ворожого артилерійського обстрілу, що є достатньою умовою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

При цьому, важливим також є й те, що поняття "виконання обов`язків військової служби" та виконання "обов`язків із захисту Батьківщини чи участі в бойових діях на території інших держав" не є тотожними. Перша сфера обов`язків за своїм змістом є значно ширшою, а тому отримання поранення чи іншого ушкодження здоров`я навіть пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби не у кожному випадку є підставою для надання статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни". Натомість визначальної умовою для отримання такого статусу є пов`язаність причини інвалідності із захистом Батьківщини чи участю в бойових діях.

Відповідач дійшов помилкового висновку про відмову у встановленні статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни" позивачу, що порушує право позивача на одержання вказаного статусу та пов`язаного з цим соціального захисту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що позивач, як особа з інвалідністю, яка встановлена довічно, що підтверджено відповідною довідкою МСЕК, набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та, як наслідок, право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, як наслідок, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 29.11.2023 № 91, яким позивачу відмовлено у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та зобов`язання відповідача встановити позивачу відповідний статус та видати відповідне посвідчення.

У контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи достовірно встановлено, що позивач отримав травму саме під час участі в бойових діях та захисті Батьківщини, позивач на момент отримання поранення належав до осіб з числа військовослужбовців та приймав участь безпосередньо в бойових діях, в результаті чого отримав травму, що пов`язана із безпосередньою участю у захисті Батьківщини, при цьому, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач вдався до прийняття якнайнесприятливішого для позивача рішення, без дослідження та аналізу наданих документів у сукупності, які дають підсатви для встановлення такій особі відповідного статусу. Крім того, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не мав підстав та компетенції на встановлення причинного зв`язку захорюванням/пораненням та втручатись у діяльність державних органів, є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів, позаяк, суд не перебирав на себе дискреційних повноважень відповідача чи інших органів, а лише надав оцінку спірному рішенню та доказам по справі, зібраним під час розгляду справи.

Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління соціальної та ветеранської політики Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Б. Парінов

Я.М. Василенко