Справа № 308/3744/25
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3744/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Петришина Н.А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області та Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову Управління патрульної поліції в Закарпатській області серії ЕНА №4249754 від 11.03.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою Управління патрульної поліції в Закарпатській області серії ЕНА №4249754 від 11.03.2025 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зазначив, що з цією постановою позивач не погоджується, оскільки у постанові прописано, що він використовував габаритні ліхтарі синього кольору, що є брехнею. Автомобіль відповідав всім вимогам, порушень не було.

Стверджує, що насправді ніякого правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, поліція без належного обґрунтування та доказів вчинила дії щодо притягнення його до відповідальності, не погоджується із зазначеною постановою, вважає себе невинним. В зв`язку з чим вважає, що постанова серії ЕНА №4249754 від 11.03.2025 підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

Ухвалою суду від 17.03.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 21.03.2025 вказані недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 21.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

27.03.2025 представником відповідача 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, за довіреністю Ісак Д.І. було надіслано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. До відзиву надано диск з відеозаписом правопорушення.

В обґрунтування відзиву зазначила, що 11.03.2025 під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції в м. Ужгороді, на проспекті Свободи, 35, виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «SKODA SPACEBACK» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , керував транспортним засобом з використанням передніх габаритних ліхтарів синього кольору, порушивши п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010. На підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог ДСТУ 3649:2010, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В ході розгляду справи всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення чи клопотання не надходили.

Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті.

Вважає, що позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Обставини, викладені у позовній заяві, являються суб`єктивною думкою позивача та не спростовують факт вчинення позивачем правопорушення.

Технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника (п. 5.1 ДСТУ 3649:2010).

Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 ДСТУ 3649:2010 не дозволено змінювати розташування приладів зовнішніх світлових (далі ПЗС), їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

Кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1: передній габаритний ліхтар - колір білий (п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010).

Законодавством України не допускається використання передніх габаритних ліхтарів синього кольору.

Методи контролювання зовнішніх світлових приладів визначені п. 7.1. ДСТУ 3649:2010, згідно п. п. 7.1.1 якого відповідність вимогам 6.1.1.-6.1.5, 6.1.6.3, 6.1.7.1- 6.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально.

П. 19 Розділу II «Пристрої освітлення та світлової сигналізації транспортного засобу» Додатку 5 «Технічні умови, що стосуються транспортних засобів і причепів» Конвенції про дорожній рух - "передній габаритний ліхтар" означає ліхтар, призначений для сигналізування спереду транспортного засобу та позначення його габаритної ширини.

П. 23 Розділу II «Пристрої освітлення та світлової сигналізації транспортного засобу» Додатку 5 «Технічні умови, що стосуються транспортних засобів і причепів» Конвенції про дорожній рух - кожен механічний транспортний засіб, інший, ніж двоколісний мотоцикл без коляски, повинен мати спереду два передні габаритні ліхтарі білого кольору.

Враховуючи вищевикладене, позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, а саме, керування транспортним засобом «SKODA SPACEBACK» з державним номерним знаком НОМЕР_2 з використанням передніх габаритних ліхтарів синього кольору всупереч чинному законодавству України.

Також звернула увагу, що згідно з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, позивач не заперечує керування ним транспортним засобом з використанням передніх габаритних ліхтарів синього кольору, та пояснює, що встановив передні габаритні ліхтарі синього кольору орієнтовно місяць тому, оскільки так краще забезпечується видимість.

Наголосила, що поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ознайомлено позивача з правами, передбаченими ст. 268 та ст. 289 КУпАП, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та підписом позивача в п. 8 постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4249751 від 11.03.2025. інспектором не було відмовлено позивачеві залучити до розгляду справи захисника протягом розумного строку.

Звернула увагу суду, що постанова ЕНА № 4249754 від 11,03.2025 відповідає вимогам визначеним у ст. 283 КУпАП та Інструкції. В п. 7 вищезазначеної постанови про адміністративне правопорушення зазначений доказ, а саме відеозапис із зазначеним номером нагрудної камери поліцейського, на підставі якого розглядалася справа про адміністративне правопорушення, встановлення всіх обставин справи та прийняття рішення.

Підсумувала, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. А відтак просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

28.03.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача 1 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому відповідач 1 просив у задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області відмовити. В обґрунтування зазначили, що відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Зі змісту наведених положень процесуального законодавства випливає, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Таким чином, належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції (ЄДРПОУ - 40108646), тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив такі задовольнити.

В судове засідання представники відповідачів не з`явилися, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 11.03.2025 о 23 год. 01 хв. інспектором 1 взводу 2 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітаном поліції Фревликом Юрієм Юрійовичем було складено постанову серії ЕНА № 4249754 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що позивач 11.03.2025 о 22 год. 55 хв. в м.Ужгороді на проспекті Свободи, 35 керував транспортним засобом, при цьому використовував передні габаритні ліхтарі синього кольору, які не відповідають вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 9 ПДР використання приладів (зовнішніх освітлювальних, попереджувальних сигналів) та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд зазначає наступне.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою,п`ятою,шостою, восьмою,десятою і одинадцятою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 11.03.2025 о 22 год. 55 хв. в м.Ужгороді на проспекті Свободи, 35 гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому використовував передні габаритні ліхтарі синього кольору, які не відповідають вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 9 ПДР.

Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 ДСТУ 3649:2010 не дозволено змінювати розташування приладів зовнішніх світлових (далі ПЗС), їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

Кількість, розташування, колір, тип і режим роботи світлових приладів визначаються державними і міжнародними стандартами та "Конвенцією про дорожній рух» якими визначено, що на кожному транспортному засобі повинні бути такі світлосигнальні прилади: фари дальнього і ближнього світла, покажчики поворотів, габаритні ліхтарі, сигнали гальмування, ліхтар заднього ходу, ліхтар освітлення номерного знака, світловідбивачі.

Кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1: передній габаритний ліхтар - колір білий (п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010).

Законодавством України не допускається використання передніх габаритних ліхтарів синього кольору.

Положення статті 251 КУпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

В даному випадку з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на автомобілі марки «SKODA SPACEBACK», д.н.з. НОМЕР_2 дійсно встановлені передні габаритні ліхтарі синього кольору. При цьому під час спілкування з поліцейськими гр. ОСОБА_1 не заперечував використання таких ліхтарів та підтвердив факт їх встановлення і використання.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормами частини другої статті 70 КАС України встановлено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою, другою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

При перегляді доданого до відзиву на позов відеозапису встановлено факт того, що позивач керував автомобілем, на якому встановлені передні габаритні ліхтарі синього кольору.

З вище викладеного , враховуючи, що відповідно до ДСТУ 3649-2010 п. 6.1.5, які є діючими на території України, передній габаритний ліхтар повинен бути білого кольору, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, враховуючи пояснення позивача, надані в судовому засіданні, в яких він не погоджується із застосованим до нього видом стягнення, але не заперечує сам факт порушення, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Суд, виходячи із встановлених у справі обставин, не вбачає протиправності у діях відповідача під час винесення оскаржуваної постанови, натомість вбачає відсутність усвідомлення позивачем своєї відповідальності за керування ним транспортним засобом з порушення ПДР.

Враховуючи вищенаведене суд доходить висновку, що складена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4249754 від 11.03.2025 є законною, відповідає вимогам ст.ст. 251, 283 КУпАП та винесена по факту встановленого правопорушення з дотриманням законодавчо визначеної процедури розгляду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Тобто, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Позивачем не було надано жодного доказу чи посилання на обставини, які б виключали факт та склад адміністративного правопорушення за оскаржуваною постановою. Встановлення габаритних ліхтарів непередбаченого кольору не заперечується самим позивачем.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Також позивач у позовній заяві зазначив, що правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70. проте всупереч вимогам п. 8.2.1 ПДР на відрізку автодороги М 06 Київ-Чоп, 790 км, при наявності 2-х смуг руху в одному напрямку відсутнє дублювання знаку 5.70.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що постанова серії ЕНА № 4249754 від 11.03.2025 про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена при наявності події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 в його вчиненні, розмір адміністративного стягнення накладено посадовою особою та в межах санкції статті, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору, судові витрати відносить на рахунок позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч.2 ст. 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області та Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач 1: Головне управління Національної поліції у Закарпатській області, місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Ференца Ракоці, буд. 13, ;

Відповідач 2: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, 88006, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Максима Польового, 2, .

Суддя І.О. Шепетко