Справа № 520/21799/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року

м. Київ

справа №520/21799/24

адміністративне провадження №К/990/3738/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого Подобайло З.Г., суддів Чалого І.С., Ральченка І.М.,

У С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі - Університет, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 24 жовтня 2024 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Університету щодо невірного розрахунку фіксованої суми індексації-різниці відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2021 року. Зобов`язав Університет здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням фіксованого розміру індексації-різниці між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу у березні 2018 року, який складає 3941,87 грн, відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Університет 28 грудня 2024 року подав до Другого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

4. Другий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 13 січня 2025 року в задоволенні заяви Університету про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовив. Апеляційну скаргу Університету на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року залишив без руху і надав скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду клопотання (заяви) про поновлення строку на апеляційне оскарження з вказанням поважних причин пропуску строку та доказів в підтвердження протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху.

5. 15 січня 2025 року Університет подав до Другого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

6. Ухвалою від 27 січня 2025 року Другий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви Університету про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Університет подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

8. Касаційна скарга мотивована тим, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що призвело до визнання неповажними наведених Університетом підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження. Скаржник указує про поважність причин пропущення ним строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року, що у заявах про поновлення цього строку Університет посилався на непереборні обставини, які перешкодили йому своєчасно скористатися правом на звернення з апеляційною скаргою, які безпідставно не взяті до уваги апеляційним судом. Скаржник посилається на воєнний стан в Україні, що Університет розташований в межах міста Харкова і з 24 лютого 2022 року залучений до здійснення заходів з оборони міста, зокрема, його повітряного простору, що місто Харків останнім часом частіше підпадає під обстріли і в місті по декілька разів на день оголошується повітряна тривога, тому весь особовий склад вимушений перебувати в укриттях, у зв`язку з чим відсутня можливість отримувати постійний доступ до мережі Інтернет і, подекуди, своєчасно опрацьовувати документи, що надходять через підсистему «Електронний суд», що особовий склад та матеріально-технічні засоби Університету в першу чергу залучені до участі у бойових діях. Скаржник стверджує, що факти запровадження на території України воєнного стану, ведення на території Харківської області бойових дій, а також систематичні обстріли міста Харкова є загальновідомими обставинами, тобто такими, що не підлягають доказуванню. До того ж, до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження Університетом було додано довідку Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, де зазначено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), що не враховано апеляційним судом. Тому, зважаючи на наявність указаних обставин, пропущений Університетом строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню.

IІІ. Рух справи у суді касаційної інстанції

9. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А. ухвалою від 18 лютого 2025 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

10. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

11. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 26 березня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на 27 березня 2025 року.

ІV. Джерела права й акти їхнього застосування

12. Приписами статей 13, 293 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку судові рішення суду першої інстанції.

13. Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

14. Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

15. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

16. За приписами частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (пункт 2). Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

V. Позиція Верховного Суду

17. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №520/21799/24 стало оскарження судового рішення, зазначеного у частині третій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

18. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги та оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.

19. Право на апеляційне оскарження судового рішення кореспондується із обов`язком учасників справи дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

20. Учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.

21. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

22. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

23. За правилами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

24. Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС України закріплюють дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, а саме: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

25. Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними при вирішенні питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі. При цьому доведення поважності причин пропущення строку звернення до суду покладається саме на особу, яка звертається з апеляційною скаргою та заявою/клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

26. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду необхідно виходити, зокрема, з того, що причина пропущення строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

27. Як випливає із матеріалів справи №520/21799/24, Університет був обізнаний про наявність судового провадження у цій справі.

28. Копію рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року, ухваленого за результатом розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, доставлено до електронного кабінету Університету - 24 жовтня 2024 року (20:26), що підтверджується довідкою відповідального працівника Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року про доставку електронного листа.

29. 28 грудня 2024 року Університет подав до Другого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року із заявою про поновлення строку на його апеляційне оскарження.

30. Другий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 13 січня 2025 року в задоволенні заяви Університету про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовив. Апеляційну скаргу Університету на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року залишив без руху і надав скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду клопотання (заяви) про поновлення строку на апеляційне оскарження з вказанням поважних причин пропуску строку та доказів в підтвердження протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху.

31. Копію ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху доставлено до електронного кабінету Університету - 13 січня 2025 року (19:41), що підтверджується довідкою відповідального працівника Другого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року про доставку електронного листа.

32. 15 січня 2025 року Університет подав до Другого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій на обґрунтування поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року посилався на запроваджений в Україні воєнний стан, ведення бойових дій на території Харківській області, систематичні обстріли міста Харкова і залучення особового складу та матеріально-технічних засобів Університету до участі у бойових діях. Скаржник зазначав, що через перебої в роботі мережі Інтернет, у зв`язку з систематичним відключенням електроенергії та періодичними обстрілами міста, Університет із об`єктивних причин був позбавлений можливості вчасно ознайомитися зі змістом судового рішення від 24 жовтня 2024 року та в межах строків, установлених частиною першою статті 295 КАС України, звернутися з апеляційною скаргою. Університет також посилався на довідку Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, де зазначено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

33. Ухвалою від 27 січня 2025 року Другий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви Університету про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

34. Постановляючи зазначену ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив, зокрема, з того, що КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами, поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішніх процедур. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципу «належного урядування» і не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, установлених нею ж. Посилання Університету на обстріли міста, перебої з електропостачанням, зв`язком, мережею Інтернет є необґрунтованими та загальними, оскільки скаржником не надано жодних доказів, як то актів знеструмлення, з урахуванням того, що строк апеляційного оскарження пропущений не на декілька днів, а на 33. Окрім того, перебої електропостачання не мають постійного та безперервного характеру. Неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання відповідачем вимог процесуального закону не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а тому не підтверджують наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Органи публічної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків. Отже, організація роботи Університету є суб`єктивним чинником та, за відсутності об`єктивних підстав, що підтверджені належними та допустимими доказами, не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки тривалість процедури оформлення документів безпосередньо залежить від ефективної роботи працівників та не свідчить про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Посилання скаржника на обставини введення в Україні воєнного стану наведені в загальному, без конкретизації того, яким саме чином ці обставини вплинули на можливість виконання скаржником своїх процесуальних обов`язків, та без надання належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин. Саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження для державного органу без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього органу, що, своєю чергою, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги. Окрім того, відповідач не обґрунтовує (не мотивує), яким саме чином обставини непереборної сили, про які йдеться у листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, перешкоджали йому виконати вимоги процесуального законодавства щодо дотримання строків звернення з апеляційною скаргою. Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали відповідачу скористатися правом на звернення з апеляційною скаргою, не наведено. Суд апеляційної інстанції зауважив, що скаржником не надано належних доказів вжиття заходів, направлених на своєчасну подачу апеляційної скарги, які свідчили б про сумлінне та добросовісне його ставлення до виконання процесуального обов`язку. Жодних інших доводів про поважність причин, з яких відбулося зволікання з поданням апеляційної скарги, скаржник у заяві про поновлення строку не наводить. Таким чином, оцінивши доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження, оскільки зазначені ним обставини не є об`єктивними, не пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій в конкретній справі. За таких обставин, у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження та у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

35. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

36. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

37. Ураховуючи наведене, Верховний Суд уважає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу від 27 січня 2025 року, суд апеляційної інстанції правомірно виходив із того, що Університетом не було доведено таких обставин, які б давали підстави для поновлення йому строку звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року в справі №520/21799/24.

38. Приписи статті 44 КАС України закріплюють обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

39. Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

40. Неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання скаржником вимог процесуального закону не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд судового рішення після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а тому не підтверджують наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

41. Державні органи, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися відповідних правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

42. Вирішуючи клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції правильно урахував тривалість пропущеного Університетом строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року в справі №520/21799/24 (копію цього рішення доставлено до електронного кабінету відповідача 24 жовтня 2024 року (20:26), а апеляційну скаргу подано 28 грудня 2024 року), а також узяв до уваги, що, посилаючись на обставини, пов`язані з воєнним станом в України, відповідач не довів, що у нього дійсно не було можливості подати апеляційну скаргу аж до 28 грудня 2024 року.

43. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропущення з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві/клопотанні про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

44. Введений в Україні воєнний стан, безумовно, ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, державних органів. Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й без підтвердження її належними та допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

45. Тож, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень в усіх абсолютно випадках, і, аналізуючи посилання Університету на введений на території України воєнний стан, постійні обстріли, перебої з електропостачанням, зв`язком, мережею Інтернет, як на причину недотримання установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції слушно виходив із того, що самі лише такі загальні посилання не можуть бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення для суб`єкта владних повноважень без надання відповідних доказів того, як саме це вплинуло на його роботу та, зокрема, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги. Між тим, перебої з електропостачанням, зв`язком, мережею Інтернет не носили постійного, безперервного характеру з дня доставлення відповідачу до електронного кабінету копії рішення суду першої інстанції до дня звернення з апеляційною скаргою. Посилання Університету на повітряні тривоги, у зв`язку з чим весь особовий склад змушений перебувати в укриттях, не можуть бути безумовною підставою для поновлення строку на подання апеляційної скарги для відповідача, оскільки повітряні тривоги не носили безперервного характеру, при цьому, що останній подав апеляційну скаргу аж через два місяці з дня доставлення копії рішення суду першої інстанції до його електронного кабінету.

46. Посилаючись на те, що особовий склад Університету залучений до заходів з оборони, відповідач не надав будь-яких доказів, які б підтверджували, що весь особовий склад Університету, зокрема й представник, який уповноважений представляти інтереси Університету, у відповідний період часу залучалися до здійснення відповідних заходів. Окрім того, відповідач належно не обґрунтував (не мотивував), яким саме чином обставини непереборної сили, про які йдеться у листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, перешкоджали йому виконати вимоги процесуального законодавства щодо дотримання строку звернення з апеляційною скаргою.

47. Тож, суд апеляційної інстанції слушно виходив із того, що скаржник не довів обставин, які дійсно зумовлювали об`єктивну неможливість подання апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року в справі №520/21799/24 аж до 28 грудня 2024 року.

48. Беручи до уваги наведене, Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 січня 2025 року обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви Університету про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року в справі №520/21799/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, оскільки відповідач не навів достатніх обґрунтувань та не надав допустимих і переконливих доказів, які б доводили підстави для поновлення йому строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

49. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права, що призвело до необґрунтованої відмови у відкритті апеляційного провадження.

50. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

51. З огляду на зазначене та приписи статті 350 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Університету без задоволення, а оскаржуваної ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року - без змін.

VІ. Судові витрати

52. Ураховуючи результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба залишити без задоволення.

2. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в справі №520/21799/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: В. М. Соколов

С. А. Уханенко