Справа № 524/2330/25
Суддя: Мельник Н. П.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2330/25
Провадження №2-а/524/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

26.02.2025 до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до рядового поліції Олександрійського районного відділу ГУНП в Кіровоградській області Смолянінова Дмитра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП.

У обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що підставою для притягнення до відповідальності стали його дії з керуванням транспортним засобом «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно оскаржуваної постанови при наближенні транспортного засобу до пішоходного преходу на площі Соборній у м. Олександрія, водій не зменшив швидкість руху та не зупинився, чим створив перешкоду для руху пішоходів та порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР). При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не надані докази, якими зафіксовані зазначені вище обставини, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ззазначає, що відповідно до п. 18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вважає зазначену постанову неправомірною, просить її скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

27.02.2025 та 05.03.2025 позов залишений без руху із наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

04.03.2025 та 12.03.2025 до суду від позивача надійшли заяви про усунення виявлених недоліків позовної заяви.

14.03.2025 прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

19.03.2025 до суду від представника відповідача надійшли заява про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позовну заяву.

Згідно наданого відзиву 15.02.2024 поліцейський Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Смолянінов Д.С. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4082176 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, позивач 15.02.2025 о 17:25, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в м. Олександрія Кіровоградської області, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, та порушив п. 18.1 ПДР (не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу), і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважають, що винесена постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КупАП є законною та обґрунтованою, стягнення застосоване до позивача без порушень в межах санкції частини 1 ст. 122 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення із дотриманням правил чинного законодавства.

31.03.2025 у судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 .

Представник відповідача не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи.

На початок розгляду справи будь-які заяви та клопотання від учасників справи не надходили.

У судовому засіданні заслухано позивача, який просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові, зазначаючи, що у відповідача відсутні будь-які докази на підтвердження його винуватості. З приводу чого надав у судовому засіданні письмові пояснення. На допиті свідка ОСОБА_2 не наполягав, у зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача та з урахуванням заперечень на позовну заяву, викладених у відзиві.

Позивач також наголосив, що під час руху транспортним засобом «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в м. Олександрія Кіровоградської області, останній зменшив швидкість з 50 кілометрів на годину до приблизно 30 кілометрів на годину. При проїзді пішоходного переходу, який перетинає вулицю із чотирма смугами руху, не створив перешкод чи небезпеки для жодного з пішоходів, а тому вимоги пункту 18.1 ПДР ним порушені не були.

Частинами 1, 5, 6 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Відповідно до ст. ст. 8, 9, 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовом, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Водночас, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (частина 1 ст.78 КАС України).

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази по справі.

Заслухавши позивача, з`ясувавши усі обставини по справі, перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом установлено, що позивач, звертаючись із позовом до суду, оскаржує постанову серії ЕНА № 4082176, постановлену 15.02.2024 поліцейським Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Смоляніновим Д.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 15.02.2025 о 17:25, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в м. Олександрія Кіровоградської області, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів та порушив п. 18.1 ПДР (водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу), і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 2, 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами 2, 3 цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Ст.ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23, пунктом 1 частини 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР України.

Ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР.

Так, пунктами 1.3, 1.9 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу.

Ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні ст. ст. 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно пункту 9 частини 1 ст. 31, пункту 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР України.

Так, на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не надано в якості доказу на підтвердження своєї позиції запису із нагрудної боді-камери №, дослідивши які, суд міг би визначити, що на ньому зафіксовано зазначену у постанові подію, відповідно до якої відбувся розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення постанови.

Разом з тим, в ухвалі суду від 14.03.2025 про відкриття провадження по справі рекомендовано відповідачу, враховуючи строк розгляду справи, визначений ст. 286 КАС України, подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Однак, відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову суду не надано будь-яких доказів по справі.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення адміністративного правопорушення зафіксований записом із нагрудної боді-камери №, на якій повинна була бути зафіксована зазначена у постанові подія про порушення, що стала підставою для складення оскаржуваної постанови.

Як наслідок, судом не можливо встановити порушення позивачем ПДР, наявність чи відсутність пішоходів, яких ніби не пропустив позивач, чи дійсно було зафіксовано зазначену подію тощо.

Крім того, задля спростування позиції позивача представник відповідача не з`явився у судове засідання, клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції суду не подавав.

Про причини не надання суду доказів на підтвердження своєї позиції представником відповідача, а також повідомлення про неможливість надання доказів та поважність таких причин суду не повідомлялось.

Частиною 2 ст. 77, ст. 73 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву . Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк із об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк (частини 3, 4 ст. 79 КАС України).

Так, пунктом 18.1 ПДР передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Отже, суд зазначає, що позивач, 15.02.2025 о 17:25, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в м. Олександрія Кіровоградської області, зменшив швидкість.

Разом з тим, не знайшла свого підтвердження обставина, зазначена у спірній постанові щодо порушення водієм транспортного засобу п. 18.1 ПДР, а саме: не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, чим створив перешкоду для пішоходів.

Під час складання постанови про притягнення позивача до відповідальності працівниками поліції помилково притягнуто останнього до відповідальності, не встановивши зазначені вище обставини по справі.

Під час розгляду справи відповідачем не доведені обставини на підтвердження заявлених ним заперечень проти позову, а також тих, які мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Слід зауважити, що Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 по справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом по справі лише у випадку його фіксації у встановленому законом порядку.

Отже, в цьому випадку для підтвердження порушення позивачем п. 18.1 ПДР відповідачем на виконання ст. 251 КУпАП та ст. 77 КАС України не надано, зокрема, відеозапис події, показання свідків, не зазначено прізвище пішоходів, яким позивач створив перешкоди для руху, пояснень від таких пішоходів працівники поліції не відбиралися тощо.

Тобто розгляд справи здійснений однобоко, без з`ясування всіх необхідних для вирішення справи обставин, відсутня інформація про відбирання пояснень від нібито наявних на перехресті пішоходів тощо.

З урахуванням зазначеного судом не встановлено виникнення у водія обов`язку, передбаченого пунктом 18.1 ПДР щодо зупинки транспортного засобу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, у тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведеність вини прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку про не доведення представником відповідача факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 КУпАП, а тому спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частини 2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право ( 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; (2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); ( 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; (4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень слід скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

На підставі частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду у розмірі 484 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241, 243, 244, 246, 250, 251, 255, 268, 271, 272, 286, 293-295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .

Скасувати постанову серії ЕНА № 4082176, постановлену 15.02.2024 поліцейським Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Смоляніновим Д.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 484 грн 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, , місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 41.

Суддя Н.П. Мельник