Справа № 607/2531/25
Суддя: Багрій Т. Я.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2025 Справа №607/2531/25 Провадження №2-а/607/197/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Багрія Т.Я., з участю секретаря судового засідання Новосад С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку ч.3 ст.194 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шкільняк Б.М. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3999431 від 03 лютого 2025 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним, необґрунтованим та незаконним. Викладена в постанові суть нібито вчиненого адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам та дійсним подіям. Крім того, оскаржувана постанова прийнята поліцейським з грубим порушенням та ігноруванням прав позивача, за відсутності належних та допустимих доказів. Зокрема, працівниками поліції не роз`яснено позивачу прав передбачених ст..268 КУпАП, а також не роз`яснено ст..63 Конституції України. Позивачу не надано можливості скористатись правовою допомогою адвоката. Вимогу ОСОБА_2 про надання законних та допустимих доказів, які слугували підставою для зупинки транспортного засобу, а також доказів правопорушення було проігноровано, оскільки такі докази відсутні. Прийнята працівником поліції постанова базується лише на суб`єктивних припущеннях поліцейського. Позивач вважає, що постанова складена за відсутності належних та допустимих доказів та з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що під час здійснення патрулювання 03 лютого 2025 року приблизно о 20 год. 13 хв. поліцейськими ВП №2 (м.Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області на 30 км відрізку автодороги М-09 Тернопіль-Львів-Рава Руська було виявлено транспортний засіб марки PEUGEOT модель 307, р.н. НОМЕР_1 , який рухався із неосвітленим державним номерним знаком, чим порушував вимоги п.п. 2.9 (в) ПДР України та ними було прийнято рішення здійснити зупинку вищезазначеного транспортного засобу відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (із змінами та доповненнями) для з`ясування обставин. В ході зупинки транспортного засобу працівниками поліції встановлено особу водія, а саме даним транспортним засобом кермувала гр. ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом під назвою «03.02.2025». Поліцейським ВП №2 (м.Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Шубертом Юрієм Степановичем було виявлено дане порушення та винесено відносно позивача ОСОБА_1 постанову серії ЕНА номер 3999431 від 03.02.2025 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп. На відеозаписі під назвою «03.02.2025» з 00:00:00 по 00:02:00 чітко зафіксовано те, що підсвітка державного номерного знаку на транспортному засобі марки PEUGEOT модель 307, р.н. НОМЕР_1 не справна. Крім того, на відеозаписі під назвою «03.02.2025» зафіксовано те, що працівники поліції не здійснювали жодних дій спрямованих на перешкоджання позивачу реалізувати своє право на отримання правової допомоги та прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шкільняк Б.М. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Шкільняк Б.М. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Тернопільській області, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, та не повідомив суду причини своєї неявки. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Рівна А.І. просить розглядати справу за її відсутності, у зв`язку із службовою зайнятістю.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В оскаржуваній постанові серії ЕНА №3999431 від 03 лютого 2025 року зазначено, що ОСОБА_3 03 лютого 2025 року о 20 год. 07 хв. в м.Зборів, дорога М-09 Тернопіль-Львів-Рава Руська, у темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) керувала транспортним засобом марки PEUGEOT 307, номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком, чим порушила п.2.9в ПДР України. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до п.п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темпу пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Експлуатація автомобіля передбачає, зокрема використання автомобіля за призначенням.

Представником відповідача до відзиву на позов долучено відеозапис під назвою «03.02.2025», що міститься на оптичному диску DVD-R. Вказаний відеозапис починається з того, що працівник поліції підходить до автомобіля PEUGEOT 307, який стоїть на узбіччі в нерухомому стані. Підійшовши до ОСОБА_1 працівник поліції повідомив про те, що вона в темну пору доби керувала транспортним засобом, в якого неосвітлений номерний знак, однак ОСОБА_3 вказану обставину категорично заперечила.

Обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121-3 КУпАП, є керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, який неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

У складено відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3999431 від 03.02.2025 року зазначено, що вона керувала ТЗ з неосвітленим номерним знаком.

При цьому, на дослідженому судом відеозаписіпід назвою «03.02.2025» не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем PEUGEOT 307 в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком. Будь-яких інших доказів, окрім відеозапису, на якому б ґрунтувався висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також доказів на обґрунтування правомірності прийнятого відносно неї рішення, суду не надано. В постанові серії ЕНА №3999431 від 03 лютого 2025 року зазначено, що свідки правопорушення відсутні.

Оскільки наданий суду відеозапис не містить обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, тому він не може прийматися судом як належний, допустимий та достатній доказ на обґрунтування доводів відповідача про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та про законність прийнятого відносно неї рішення.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як достатній доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження вказаних у ній обставин.

Крім цього, з відеозапису під назвою «03.02.2025» вбачається, що в той час, коли працівник поліції підійшов до задньої частини автомобіля PEUGEOT 307, позаду цього автомобіля стояв автомобіль працівників поліції, який своїми передніми фарами повністю освітлював задню частину автомобіля PEUGEOT. Однак, з огляду на якість відеозапису неможливо достовірно оцінити ступінь освітлення номерного знаку автомобіля PEUGEOT 307, чи повну відсутність такого освітлення.

Слід зазначити, що в розумінні пп. «в» п. 2.9 ПДР притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у разі повної неосвітленості номерних знаків транспортних засобів, що повинно бути підтверджене належними і допустимими доказами. Разом з тим, з наданого представником відповідача відеозапису неможливо беззаперечно константувати те, що номерний знак автомобіля PEUGEOT 307 був повністю неосвітлений.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121-3 для притягнення її до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури, відповідачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, належних та допустимих доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

Стосовно того, що позивач ОСОБА_1 перебуваючи біля задньої частини автомобіля після розмови з працівником поліції вцілому не заперечила щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, суд роз`яснює, що згідно з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

При цьому, суд критично оцінює посилання представника позивача на ту обставину, що працівниками поліції не було роз`яснено позивачу прав передбачених ст..268 КУпАП, а також не роз`яснено ст.63 Конституції України, оскільки на 00:04:40 хв. відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зафіксовано, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 її права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3999431, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1190 грн., слід скасувати та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 605,60 грн. за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 5,77, 139,194, 205,229, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297, п.п. 15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, ст. 7, 9, 33, 122, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3999431 від 03 лютого 2025 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень - скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судуабо через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, 46001, м, Валова вулиця, 11, Тернопіль, Тернопільська область, .

Головуючий суддяТ. Я. Багрій