Справа № 500/185/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/185/25

27 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 24 вересня 2024 року №0-1900.

Позов обґрунтований тим, що зазначену податкову вимогу позивач вважає неправомірною, оскільки позивач повністю не згідний із сумою заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , так як податковим органом враховано площу допоміжних (не житлових) приміщень, яка приблизно становить 80 метрів квадратних. Також, просить врахувати, що у жовтні 2024 року позивачем було сплачено земельний податок в сумі 1080 гривень, що підтверджується копією квитанції, що додається, а відтак сума боргу зазначена в податковій вимозі не відповідає дійсності.

Ухвалою суду від 20.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Дано ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Просить врахувати, що за інформацією Головного управління ДПС у Тернопільській області, відповідно до даних ІКП в ІКС «Податковий блок» у ОСОБА_1 станом на день формування податкової вимоги від 24.09.2024 №0-1900 облікувався податковий борг по платежах: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 2408,25 грн.; земельний податок у сумі 980, 81 грн.

Ухвалою від 05.02.2025 постановлено відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Судом встановлено, що 24.09.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкову вимогу №0-1900, згідно з якою у позивача станом на 23.09.2024 наявний податковий борг у сумі 3389,06 грн. Як вбачається з детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги, вказану суму становить податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в розмірі 2408,25 гривень та земельний податок з фізичних осіб в розмірі 980,81 гривень.

11.10.2024 позивачем подано письмове клопотання до Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо надання роз`яснення про нарахування суми податку на нерухомість, відмінного від земельної ділянки, однак, як слідує з матеріалів справи, відповіді на зазначене клопотання на адресу позивача не надходило.

Вважаючи протиправною вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо наявного податкового боргу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України (надалі, ПК України), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 14.1.39 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з положеннями пункту 14.1.153 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно частини першої пункту 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Отже, податкова вимога надсилається якщо є податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Узгодження грошового зобов`язання здійснюється шляхом надіслання контролюючим органом платнику податків податкового повідомлення - рішення та можливістю оскаржити таке рішення платником податку в адміністративному чи судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України визначено, що, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Мінфіну від 30.06.2017 року №610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 року за №902/30770 передбачено, що податкові вимоги разом з детальним розрахунком суми податкового боргу формуються автоматично на підставі даних інформаційно телекомунікаційних систем (далі - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів. отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу.

Згідно із пунктом 42.5 статті 42 ПК України, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Податковий кодекс України не містить обов`язку контролюючого органу повторно вручати платнику податків податкову вимогу у разі зміни суми податкового боргу. Податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. Водночас грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

У цій справі підставою для прийняття спірної вимоги слугувало те, що згідно з інтегрованою карткою платника у позивача станом на 23.09.2024 наявний податковий борг у сумі 3389,06 грн., з них: по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 2408,25 гривень та по земельному податку з фізичних осіб в сумі 980,81 гривень.

То ж, суд вважає, що у зв`язку з наявністю податкового боргу та керуючись статтями 59 ПК України, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області правомірно сформовано податкову вимогу від 24.09.2024 №0-1900, яка надіслана на податкову адресу ОСОБА_1 .

Водночас, суд враховує, що у постанові від 29.01.2020 у справі 814/1460/16 Верховний Суд сформулював висновок, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто на момент їх вчинення.

З наведеного мотиву, суд критично оцінює доводи позивача стосовно того, що у жовтні 2024 року ним сплачено земельний податок в сумі 1080,00 грн, що підтверджується долученою до позовної заяви квитанцією, адже станом на день винесення спірної вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області (24.09.2024) податковий борг по земельному податку з фізичних осіб не був погашений.

Відтак, перевіряючи спірну вимогу відповідача на відповідність вимогам, визначеним у частині другій ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач при її винесенні діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

То ж, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у позові, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 27 березня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.