Справа № 712/1181/25
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/1181/25 Суддя (судді) першої інстанції: Пироженко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3895051, винесену інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Теслею Максимом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не надано будь-які докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП. Стверджує, що під час розгляду справи не надано можливості надати свої пояснення та заперечення щодо суті адміністративного правопорушення. Зазначає, що у постанові відсутні докази, які б підтверджували скоєння позивачем правопорушення.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що прийнято при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для його скасування.

Зазначає, що відповідно до відео Ситуаційного центру Вінницької міської ради відображено, як позивач проїжджає перехрестя на жовтий сигнал основного світлофору і вже будучи по середині даного перехрестя вмикається сигнал додаткової секції світлофору, який дає змогу повернути ліворуч.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 та від 21.03.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від ОСОБА_1 21.03.2025 до суду надійшов відзив, в якому останній зазначає, що оскаржувана постанова серії ЕНА №3895051 не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП. Зазначає, що відеозапис, наданий апелянтом не може вважатися належним доказом у зв`язку із тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з урахуванням чого судова колегія вирішила продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції Тесля М.В. 20.01.2025 о 04:53:53 прийнято постанову серія ЕНА № 3895051 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за частиною другою статті 122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 20.01.2025 о 04:36:57 в м. Вінниця, вул. Львівське шосе, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом KIA SPORTAGE НОМЕР_1 здійснюючи проїзд перехрестя Хмельницьке шосе - Черкаське шосе (Ад м21), здійснив рух на вимкнену додаткову секцію світлофору, чим порушив п. 8.7.3.з. ПДР - порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткова секція, що забороняє рух у напрямку.

Даною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.01.2025 серії ЕНА №2895051 протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що із наданих відповідачем до суду доказів вбачається, що позивач здійснив проїзд перехрестя Хмельницьке шосе - Черкаське шосе (Ад м21), на увімкнену додаткову секцію світлофору, яка дозволяє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками), тобто у чіткій відповідності до ПДР. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюється ПДР.

Відповідно до ПДР п.8.7.3.з., сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено попередньо, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-VIII) поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №3895051 від 20.01.2025 у графі « 7» не містить зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеофіксацію (а.с.13).

Водночас, колегія суддів зазначає, приписами частини третьої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

В контексті вищенаведеного, судом апеляційної інстанції враховується правова позиція Верховного Суду у справі № 428/2769/17 від 24 січня 2019 року, згідно якої суд зазначив, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3895051 від 20.01.2025.

Колегія суддів зауважує, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2018 у справі №338/1/17.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни мотивувальної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року, оскільки вирішуючи спір по суті, судом досліджено та надано оцінку відеозапису, який поданий відповідачем.

Однак, наданий відповідачем до суду першої інстанції відеозапис не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В свою чергу, оскільки, обставина порушення позивачем вимог пункту п. 8.7.3 п. 8.7 Правил дорожнього руху належними та допустимими доказами не підтверджується, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП відсутні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17 (адміністративне провадження №К/9901/1403/17), згідно якого відеозапис не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Колегія суддів констатує, що будь-яких інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, матеріали справи не містять.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є недоведеним.

Відповідно до статті 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних обставин колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 27 лютого 2025 року.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі відсутні.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Частиною першою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 243, 250, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року у справі №712/1181/25 змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови суду апеляційної інстанції.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

Т.Р.Вівдиченко