Справа № 420/13246/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/13246/24

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 у справі № 420/13246/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії №37 від 19.04.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.04.2024 року із врахуванням до загального стажу роботи період навчання з 01.09.1983 р. по 09.07.1986 р. згідно з дипломом НОМЕР_1 та до пільгового стажу періоду роботи з 14.11.2000 р. по 05.11.2001 р. в Українсько-британсько-німецькому спільному підприємстві «Інтертермінал», з 06.11.2001 р. по 01.01.2002 р. в Одеському морському торгівельному порту та з 02.01.2002 р. по 10.04.2024 р. в Дочірньому підприємстві «Українська національна стивідорна компанія»;

- звернути рішення до негайного виконання в межах одного місяця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії, зокрема, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач з оскаржуваним рішенням не погоджується та зазначає, що його трудовою книжкою підтверджуються спірні періоди роботи позивача. Вважає, що відповідачем протиправно не враховано періоди роботи до пільгового стажу.

04.06.2024 від відповідача, Головного управління ПФУ в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років

28.06.2024 від відповідача, Головного управління ПФУ в Закарпатській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якій він також просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на обґрунтованість рішення про відмову у призначенні пенсії №37 від 19.04.2024.

06.06.2024 та 02.07.2024 позивачем було подано відповіді на відзиви, якими позивач просив відхилити доводи відповідачів та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30.12.2024 у справі № 420/13246/24 адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії №37 від 19.04.2024.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.04.2024 року із врахуванням до загального стажу роботи період навчання з 01.09.1983 р. по 09.07.1986 р. згідно з дипломом НОМЕР_1 та до пільгового стажу періоду роботи з 14.11.2000 р. по 05.11.2001 р. в Українсько-британсько-німецькому спільному підприємстві «Інтертермінал», з 06.11.2001 р. по 01.01.2002 р. в Одеському морському торгівельному порту та з 02.01.2002 р. по 10.04.2024 р. в Дочірньому підприємстві «Українська національна стивідорна компанія».

У негайному виконанні судового рішення в частині проведення перерахунку пенсії за один місяць відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що після 11.10.2017 не зараховується до спеціального стажу період роботи за спеціальністю, що дає право на пенсію за вислугу років;

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії позивачу, позаяк оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою 11.04.2024 про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 37 від 19.04.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з недостатністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи вищевказане рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди роботи підтверджені копією трудової книжки та уточнюючими довідками, а тому у пенсійного органу були відсутні правові підстави для їх врахування під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Пунктом 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV збережено право на пенсію за вислугу років для окремих категорій осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Положеннями п. «г» ст. 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають докери-механізатори комплексних бригад, після досягнення 55 років та при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказана норма корелюється також з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Постанови КМУ № 637 та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція № 58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 містяться наступні записи:

« 1) з 01.09.1983 р. по 19.07.1986 р. навчання в Одеському середньому профтехучилищі №8 (диплом НОМЕР_1 );

25). 14.11.2000 р. зарахований учнем докера-механізатора до Українсько-британсько-німецького спільного підприємства «Інтертермінал», (Пр. 27/л від 10.11.2000 р.);

26). 12.12.2000 р. присвоєна кваліфікація докера-механізатора 4 класу (Розп. №136 від 12.12.2000 р.);

27). 31.10.2001 р. звільнений за п. 5 ст.36 КЗпП України в порядку переводу в Одеський морський торгівельний порт (наказ №249 від 29.10.2001 р.);

28). 05.11.2001 р. частково змінити наказ №249 від 29.10.2001 р. вважати звільненим з 05.11.2021 р. (наказ №261 від 02.11.2001 р.);

29). 01.11.2001 р. прийнятий докером-механізатором 4 класу на виробничо-перевантажувальний комплекс №6 по переводу з Українсько-британсько-німецького спільного підприємства «Інтертермінал» (наказ № 557/к від 31.10.2001 р.);

30) 06.11.2021 р. частково змінити наказ №557/к від 31.10.2001 р. вважати прийнятим з 06.11.2001 р. (наказ №622 від 05.12.2001 р.);

31) 01.01.2002 р. -звільнений за п. 5 ст.36 КЗпП України в порядку переводу в Дочірнє підприємство «Українська національна стивідорна компанія» (наказ №32/к від 21.01.2002 р.);

32) 02.01.2002 р. прийнятий докером механізатором по переводу із виробничо-перевантажувального комплексу №6 Одеського морського торгівельного порту (наказ №3 від 02.01.2002 р.);

33) 08.07.2008 р. присвоєно 2-ий клас докера-механізатора (наказ від 08.07.2008 р.);

34). 10.04.2024 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ від 10.04.2024 р.).».

Разом з тим, довідкою ТОВ « Українська національна стивідорна компанія» № 150/6 від 01.04.2024 підтверджується наявного трудового стажу позивача для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірні періоди роботи підтверджені копією трудової книжки та уточнюючими довідками, а тому у пенсійного органу були відсутні правові підстави для їх врахування під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а відтак, суд першої інстанції, в силу положень частини 1 статті 308 КАС України, не надає оцінку не оскарженій частині рішення суду.

Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії позивачу, позаяк оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Оцінюючи вказані аргументи колегія суддів зазначає таке.

Колегію суддів з матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення зазначив: «При цьому, з урахуванням того, що саме відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, прийняв оскаржуване рішення, яким відмовив позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи, то суд вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити призначення та виплату пенсії, починаючи з 11.04.2024, зарахувавши до загального стажу роботи період навчання з 01.09.1983 р. по 09.07.1986 р. згідно з дипломом НОМЕР_1 та до пільгового стажу періоду роботи з 14.11.2000 р. по 05.11.2001 р. в Українсько-британсько-німецькому спільному підприємстві «Інтертермінал», з 06.11.2001 р. по 01.01.2002 р. в Одеському морському торгівельному порту та з 02.01.2002 р. по 10.04.2024 р. в Дочірньому підприємстві «Українська національна стівідорна компанія».» (абз. 4, а.с. 80).

Разом з тим, в пункті 3 резулятивної частини рішення суд вказав: « 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.04.2024 року із врахуванням до загального стажу роботи період навчання з 01.09.1983 р. по 09.07.1986 р. згідно з дипломом НОМЕР_1 та до пільгового стажу періоду роботи з 14.11.2000 р. по 05.11.2001 р. в Українсько-британсько-німецькому спільному підприємстві «Інтертермінал», з 06.11.2001 р. по 01.01.2002 р. в Одеському морському торгівельному порту та з 02.01.2002 р. по 10.04.2024 р. в Дочірньому підприємстві «Українська національна стивідорна компанія».».

Вказане свідчить про описку суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні, яка може бути виправлена судом самостійно, або за заявою учасників справи, в порядку, встановленому статтею 253 КАС України, та не дає підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх рішення.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 у справі № 420/13246/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик