Справа № 240/23799/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/23799/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначення пенсії за віком;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 19.09.2024року пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач зазначає, що 19.09.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Її заява була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. За результатами розгляду звернення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 25.09.2024 року прийняло рішення про відмову у призначенні такої пенсії. Таку відмову Позивач вважає протиправною, так як Відповідачем безпідставно зроблено висновок про відсутність підстав для зарахування до її загального страхового стажу періоди її роботи з останнього кварталу 2022року по 31.10.2024року на Овруцькому щебеневому заводі.

Ухвалою суду від 06.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. За результатами розгляду заяви Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності відповідного періоду загального страхового стажу, так як за період роботи з 01.10.2022року по 30.06.2024року відсутні відомості про сплату підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Представник Відповідача - 2, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що загальний страховий стаж Позивача становить лише 29 років 4 місяців 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". По цій причині Позивачу правомірно було відмовлено у призначенні такої пенсії.

Як зазначено у відзиві, до страхового стажу Позивача не зараховано її періоди роботи з 01.10.2022року по 30.06.2024року по причині відсутності відомостей про сплату підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі за віком, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 19.09.2024 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, було прийнято рішення №05 від 25.09.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та частково ґрунтується на вимогах чинного законодавства, але підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено у відзиві Відповідачів, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача відповідного страхового стажу (не менше 31 року), необхідного для призначення пенсії за віком.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (19.09.2024 року) була особою, якій виповнилося повні 60 років.

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії були надані, окрім інших, копія трудової книжки НОМЕР_1 , про що зазначено в розписці-повідомленні про прийняття від Позивача заяви та документів.

Як вже зазначалося судом, суть спору зведена виключно до наявності чи відсутності підстав для зарахування до загального страхового стажу Позивача періоду її роботи, а саме період роботи з 01.10.2022року по 31.10.2024року на Овруцькому щебеневому заводі Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту.

Відповідно до доводів Відповідачів неврахування періоду роботи Позивача:

- з 01.10.2022року по 30.06.2024року на вказаному підприємстві до її страхового стажу зумовлено виключно відсутністю в "Індивідуальних відомостях про застраховану особу" (форма ОК-5) інформації про сплату підприємством страхових внесків;

- з 01.07.2024року по 31.08.2024року на вказаному підприємстві до її страхового стажу зумовлено виключно відсутністю інформації про суми заробітку для нарахування пенсії;

- з 01.09.2024року по 31.10.2024року на вказаному підприємстві до її страхового стажу зумовлено виключно тим, що Позивач за призначенням пенсії звернулася у вересні 2024року.

Такі доводи Відповідачів не в повній мірі узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, за приписами статі 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Судом встановлено, що за даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) за період з жовтня 2022року по червень 2024року включно Позивач перебувала в трудових відносинах з Овруцьким щебеневим заводом Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту, але відомості про сплачені роботодавцем страхові внески відсутні.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 6 та 12 статті 20 Закону №1058-IV обов`язок сплати страхових внесків та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (пункт 10 частини першої статті 1, частини першої статті 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, Позивач як найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків, а тому не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем як платником страхових внесків (єдиного внеску).

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу заявника (форма ОК-5) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 в справі № 805/3362/17-а, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вже зазначалося судом, Відповідачами не заперечується перебування Позивача протягом спірного періоду у трудових відносинах з Овруцьким щебеневим заводом Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту. Досліджена судом копія трудової книжки Позивача також місить записи про спірний період роботи на Овруцькому щебеневому заводі Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту.

З огляду на наведене, суд робить висновок, що Відповідач-2 протиправно не зарахував Позивачу до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2022року по 31.08.2024року на Овруцькому щебеневому заводі Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту.

За таких обставин суд рішення Відповідача-2 №05 від 25.09.2024 року про відмову Позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Одночасно суд погоджується із доводами Відповідачів, що період роботи з 01.09.2024року по 31.10.2024року на Овруцькому щебеневому заводі Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту не підлягає врахуванню, так як такий період мав місце у місяці звернення Позивача про призначення пенсії та після такого звернення.

При визначенні способу судового захисту порушеного права суд враховує наступне.

Позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Одночасно суд зазначає, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

Більш того, в межах даної справи судом не досліджувалася повнота подання Позивачем до пенсійного органу всіх необхідних документів та їх відповідність вимогам чинного законодавства.

Спосіб відновлення порушеного права Позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, наявні підстави для захисту прав Позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву Позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по даній справі суд враховує, що відповідно до вимог частини 8 статі 139 КАС України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, так як протиправне рішення вказаного суб`єкта владних повноважень призвело до спірних відносин.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея,10 м.Львів, 79000, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №05 від 25.09.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024року про призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

28.03.25