Справа № 420/30838/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30838/24

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

повний текст судового рішення

складено 22.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕНЕРГО» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 товариство з обмеженою відповідальністю «НІКЕНЕРГО» звернулось до суду з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі Рішення Головного управління ДПС в Одеській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи юридичної особи від 14 серпня 2024 року № 26/15-32-04-07- 23/38438965;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області поновити реєстрацію ТОВ «НІКЕНЕРГО» у якості платника єдиного податку третьої групи з 30 червня 2024 року та включити до реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ДПС в Одеській області проведено перевірку ТОВ «НІКЕНЕРГО» з питання правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування платником податку третьої групи за ставкою 5% (юридичні особи) та встановлено порушення підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України. На підставі акту перевірки від 09 липня 2024 року № 29004/15-32-04-07-17/38438965 ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення від 14 серпня 2024 року № 26/15-32-04-07-23/38438965, яким анульовано реєстрацію платника єдиного податку третьої групи - юридичної особи. Позивач вважає рішення ГУ ДПС в Одеській області від 14 серпня 2024 року № 26/15-32-04-07-23/38438965 протиправним та таким, що підлягає скасуванню з поновленням реєстрації ТОВ «НІКЕНЕРГО» у якості платника єдиного податку третьої групи з 30 червня 2024 року та включенням до реєстру платників єдиного податку. Так, акт перевірки не містить інформації, яка саме перевірка була проведена відповідачем, вказаний акт містить лише посилання на підпункт 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України, що стосується проведення документальної позапланової перевірки. У відповідь на адвокатський запит ГУ ДПС в Одеській області не надано спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на проведення перевірки, за наслідками якої було складено акт від 09 липня 2024 року №29004/15-32-04-07-17/38438965. За таких обставин акт від 09 липня 2024 року №29004/15-32-04-07-17/38438965 було складено за наслідками проведення невстановленого виду контрольного заходу, що не відповідає вимогам ПК України щодо порядку та процедури проведення перевірок платників податків. За вказаних обставин, складений ГУ ДПС в Одеській області акт про результати перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеної системі оподаткування, обліку та звітності від 09 липня 2024 року № 29004/15-32-04-07-17/38438965 не може бути належним та допустимим доказом. Позивач також вказує на те, що ні в акті перевірки від 09 липня 2024 року №29004/15-32-04-07-17/38438965, ні в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено, який саме заборонений вид діяльності, передбачений підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України здійснювався позивачем. В акті перевірки від 09 липня 2024 року №29004/15-32-04-07-17/38438965 лише міститься посилання на КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку». Посилання в акті перевірки лише на КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» не свідчить про встановлення відповідачем здійснення позивачем заборонених видів діяльності визначених підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України. Також в акті перевірки від 09 липня 2024 року № 29004/15-32-04-07-17/38438965 вказано, що при перевірці використано інформацію, яка зберігається в базах даних інформаційних, та інформаційно-комунікаційних системах Головного управління ДПС України. В той же час, факт здійснення платником податків заборонених видів діяльності, передбачений підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України можна встановити лише за наслідками проведення документальної перевірки під час дослідження документів відповідного платника податків щодо реально здійснюваної ним діяльності.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи полягають в наступному.

ТОВ «НІКЕНЕРГО» зареєстровано 02.11.2012 року з наступними видами господарської діяльності:

- основний вид - 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку»

- інші види діяльності: 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.43 Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 43.21 Електромонтажні роботи; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 11 червня 2024 року № 1069 ТОВ «НІКЕНЕРГО» з 01 липня 2021 року перебуває на спрощеній системі оподаткування (3 група, ставка 5 %).

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі пунктів 299.10, 299.11 статті 299 Податкового кодексу України проведено перевірку ТОВ «НІКЕНЕРГО» з питання правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок третьої групи за ставкою 5 відс. (юридичні особи)), за результатами якої складено акт перевірки від 09.07.2024 року № 29004/15-32-04-07-17/38438965.

За змістом акту перевірки позивачем порушені умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: здійснення видів діяльності, які не дають права застосувати спрощену систему оподаткування, невідповідності вимогам організаційно - правових форм господарювання, тобто порушені вимоги абз.5 пп.298.2.3 п.298.2 ст. 298 ПКУ, внаслідок чого підлягає анулюванню реєстрація ТОВ «НІКЕНЕРГО» як платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, і позивач зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

На підставі акту перевірки від 09.07.2024 року №29004/15-32-04-07-17/38438965, Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи юридичної особи від 14 серпня 2024 року №26/15-32-04-07-23/38438965, яке є предметом оскарження у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних узагальнених доводів та висновків:

- спірне рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку третьої групи від 14.08.2024 року № 26/15-32-04-07-23/38438965 прийнято з порушенням процедури його прийняття, яке є самостійною підставою для скасування, оскільки факт здійснення позивачем заборонених видів діяльності для платника єдиного податку, які передбачені підпунктом 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України можна встановити лише за наслідками проведення документальної перевірки під час дослідження документів відповідного платника податків щодо реально здійснюваної ним діяльності, але такої перевірки проведено не було;

- посилання в акті перевірки лише на КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» не свідчить про встановлення відповідачем здійснення позивачем заборонених видів діяльності визначених підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України.

В апеляційній скарзі податкового органу відображена позиція про неможливість перебування на спрощеній системі оподаткування суб`єктами господарювання за класами видів економічної діяльності за КВЕД 61.10 «Діяльність у сфері проводового електрозв`язку» та 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку», в якості обґрунтування спірного рішення ро анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку третьої групи.

При цьому, апеляційна скарга не містить заперечень висновків суду першої інстанції про прийняття спірного рішення з порушенням процедури його прийняття, а лише зазначено, що перевірку позивача з питання правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування було проведено на підставі пунктів 299.10, 299.11 статті 299 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги відхиляє, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновок про порушення відповідачем процедури прийняття спірного рішення, як самостійної підстави для скасування такого рішення, суд першої інстанції з посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладених у постановах від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17, від 06.05.2020 у справі 812/1137/16, від 10.11.2021 у справі №340/3300/19, дійшов висновку, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведення документальної перевірки під час дослідження документів відповідного платника податків щодо реально здійснюваної ним діяльності, однак податковим органом порушення було встановлено на підставі аналізу щодо правомірності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, а не під час проведення документальної перевірки позивача контролюючим органом.

Положеннями абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Отже реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках і лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку третьої групи.

Такий висновок узгоджується висновками Верховного Суду, наведеними, зокрема, у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі № 805/1307/17-а, від 03 грудня 2020 року у справі № 200/9334/19-а та від 14 липня 2021 року у справі №808/224/18.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.76.1. ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

У вступній частині долученого до відзиву на позов в електронному вигляді акту перевірки від 09.07.2024 № 29004/15-32-04-07-17/38438965 зазначено наступне:

«Мною, головним державним інспектором Південного відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС в · Одеській області Світланою Шпаченко у приміщенні Ізмаїльської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області на підставі п. 299.10, п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI (зі змінами та доповненнями) (далі - Кодексу) проведено перевірку щодо порушення умов перебування платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5 відсотків: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКЕНЕРГО»».

В даному акті не зазначено, до якого саме виду перевірки віднесена проведена перевірка позивача.

Виходячи з того, що в акті перевірки від 09.07.2024 року №29004/15-32-04-07-17/38438965 відсутня інформація про призначення такої перевірки наказом керівника контролюючого органу та видачу направлень на проведення перевірки, що передбачено для документальних планових чи позапланових перевірок, то проведена перевірка позивача має ознаки камеральної перевірки за підставами її проведення, визначеними п.76.1. ст.76 ПК України,.

Однак, підпунктом 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України чітко визначено, що може бути предметом камеральної перевірки.

Зокрема, згідно з цим пунктом камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що вказаними положеннями ПК України не передбачена можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки з питань правомірності перебування платника єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а встановити факт здійснення позивачем заборонених видів діяльності для платника єдиного податку, які передбачені підпунктом 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, можливо лише за наслідками проведення документальної перевірки під час дослідження документів позивача, але такої перевірки проведено не було.

Посилання в акті перевірки від 09.07.2024 року №29004/15-32-04-07-17/38438965 та в апеляційній скарзі на те, що перевірку проведено на підставі пунктів 299.10, 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає хибними, оскільки ці норми не визначають підстав для проведення перевірок, а лише містять перелік обставин, за яких може бути анульована реєстрація платника єдиного податку, та визначають правила поведінки платника податків у випадку такого анулювання.

Що стосується висновку контролюючого органу про здійснення позивачем видів діяльності, які не дають права застосувати спрощену систему оподаткування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України до суб`єктів господарювання третьої групи, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відносяться юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 299.10 статті 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі виникне обставин, які наведені у підпунктах 1-8 цього пункту.

В якості нормативного обґрунтування рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку третьої групи відповідач посилається на те, що така реєстрація анульована на підставі підпункт 3 пункту 299.10 статті 299, абз.5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті та абзацу 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПКУ України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку здійснюється у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з абз.5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у визначених випадках та в строки, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

В свою чергу види діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування наведені, визначені пунктом 291.5 статті 291 ПКУ України.

Як вже зазначено вище, податковий орган вважає, що позивач здійснює вид діяльності, який передбачений абзацом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПКУ України, а саме:

- діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності),

- діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного),

- діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку,

- діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Як слідує зі змісту акту перевірки, висновок про здійснення позивачем виду діяльності, передбаченого абзацом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПКУ України ґрунтується не на аналізі господарських операцій позивача, а виключно на тому факті, що ТОВ «НІКЕНЕРГО» зареєстровано з основним видом господарської діяльності за КВЕД 61.90 - «Інша діяльність у сфері електрозв`язку», яка відповідно до Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 23.12.2011 №396, включає:

- надання спеціалізованих телекомунікаційних додатків, таких як супутниковий трекінг (визначення місцезнаходження через супутник), комунікаційна телеметрія (техніка вимірювання відстані), та експлуатацію радіолокаційних станцій;

- експлуатацію супутникових терміналів, функціонально пов`язаних з однією або більше наземними телекомунікаційними системами та здатними передавати й одержувати дані від супутникових систем;

- надання доступу до мережі Інтернет через мережі, встановлені між клієнтами та інтернет-провайдерами, що не належать або контролюють ISP, таких як комутований доступ до мережі Інтернет тощо;

- надання телефонного зв`язку та доступу до мережі Інтернет в загальнодоступних будівлях;

- надання телекомунікаційних послуг за допомогою існуючих телекомунікаційних з`єднань;

- передавання голосу в реальному часі через інтернет-протокол (VOIP);

- перепродаж телекомунікаційних послуг (наприклад, купівля та перепродаж ємності мережі без надання додаткових послуг).

Цей клас не включає: надання доступу до мережі Інтернет операторами телекомунікаційної інфраструктури, див. 61.10, 61.20, 61.30.

Аналіз змісту абзацу 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПКУ України та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності по КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» не дає колегії суддів підстав стверджувати, що всі види діяльності, які віднесені до КВЕД 61.90 підпадають під заборонені види господарської діяльності для платників єдиного податку, що передбачені абзаце 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПКУ України.

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання в акті перевірки лише на КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» не свідчить про встановлення відповідачем здійснення позивачем конкретних заборонених видів діяльності, визначених підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої цілком обґрунтовано задовольнив позов в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС в Одеській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи юридичної особи від 14 серпня 2024 року №26/15-32-04-07- 23/38438965.

Також колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що внаслідок протиправного прийняття рішення від 14 серпня 2024 року №26/15-32-04-07-23/38438965 ТОВ «НІКЕНЕРГО» було неправомірно виключено з реєстру платників єдиного податку, а тому належним захистом прав позивача у даному випадку є саме зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області поновити Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКЕНЕРГО» в реєстрі платників єдиного податку з 30 червня 2024 року, тобто з дати виключення з цього реєстру з метою недопущення порушення права позивача та повернення його у становище, яке існувало до винесення протиправного рішення.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, прийняв по суті спору законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька