Справа № 520/34861/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Справа № 520/34861/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправними дії Харківського квартирно-експлуатаційного Управління Міністерства Оборони України щодо відмови у підготовці та направленню до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа службових; - зобов`язати квартирно-експлуатаційне управління м. Харкова направити до Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває на квартирному обліку в КЕУ м. Харкова в загальній черзі з 22.05.2002, в першочерговій черзі з 18.05.2015, склад сім`ї 2 особи. Позивача із сім`єю забезпечено квартирою АДРЕСА_2 . Іншого нерухомого майна щодо проживання у позивача немає. Позивач звернувся до Харківського КЕУ з проханням надати житло для постійного проживання, або подати відповідне клопотання до виконавчого комітету Харківської міської ради про виключення квартири з числа службових. Відповідачем відмовлено у поданні клопотання до міської ради про виключення займаної позивачем квартири з числа службових із посиланням на те, що питання забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті. Вважає таку відмову протиправною, у зв`язку із чим просить таку визнати протиправною та зобов`язати відповідача до вчинення дій.

Відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що надсиланню клопотання квартирно-експлуатаційним органом передує розгляд спеціальною житловою Комісією, в якій несе службу військовослужбовець, питання щодо погодження зняття статусу службової з житлового приміщення, яке займає позивач. Отже, позивачем не дотримано встановленої процедури розгляду питання про погодження зняття статусу службової з житлового приміщення. Просить у позові відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить аргументи, які є аналогічними змісту позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.12.2024 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою суду від 01.01.2025 адміністративний позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, рішенням житлової комісії, оформленим Протоколом №2 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2019, погоджено виключення житлового приміщення, зокрема однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка була розподілена полковнику ОСОБА_1 з числа службового, надіслання до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова клопотання про зняття статусу службової з даної квартири, та включення полковника ОСОБА_1 до Списку надання житлової площі для постійного проживання, що подаються КЕВ м. Харкова до ГКЕУ для узагальнення та внесения на розгляд Комісії з контрою за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Позивач перебуває на квартирною обліку в Харківському гарнізоні в загальній черзі з 22.05.2002 року за № 707, в першочерговій черзі з 18.05.2015 року за № 210. Склад родини 2 (дві) особи: він, ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Проживає в службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (1-о кімн., житлова площа 21,2 кв.м).

Зареєстроване місце проживання позивача АДРЕСА_2 , дані обставини підтверджено копією паспорта громадянина України позивача.

Іншого нерухомого майна для проживання за позивачем суд із матеріалів справи не установив.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виключення житлової плащі за адресою АДРЕСА_2 із числа службових.

Відповідач листом від 05.11.2024 № 583/5730 повідомив позивача про те, що питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти.

Вважає таку відмову протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 12 Закону № 2011-XII, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Вищезазначена норма також дублюється у абз. 1 п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженому постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081 (далі Порядок № 1081), якою передбачено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Згідно з абз. 3 п. 3 Порядку № 1081, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.

Відповідно до ч.2 п.11 Порядку № 1081, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Згідно з п. 22 Порядку № 1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція № 380).

Згідно з п. 10 розділу VІІ Інструкції № 380, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

На час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену п.10 Інструкції та ч.3 п.3 Порядку можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Суд зазначає, що з наведених вище положень нормативно-правових актів вбачається, що на територіальні КЕУ чинними нормами законодавства не покладено повноважень щодо розгляду документів військовослужбовців по суті, а надано повноваження щодо формування клопотання до органу місцевого самоврядування на підставі отриманих від військової частини до КЕУ документів військовослужбовця.

Водночас суд установив, що Харківське КЕУ після отримання відповідних документів щодо позивача не вчинило передбачених чинним законодавством дій, відповідно до покладених на нього повноважень, та не склало та не направило клопотання щодо виключення житла з числа службового стосовно позивача.

Як було встановлено судом, відповідно до повноважень, визначених пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №380, рішенням житлової комісії Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ», погоджено позивачу виключення квартири з числа службових, що підтверджується витягом з протоколу житлової комісії Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» від 15.09.2021, витягом з наказу Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» від 15.09.2021 № 366, доданими до матеріалів справи.

Щодо покликання відповідача у листі від 05.11.2024 на рішення МОУ від 04.11.2022 № 2551/з/5, суд вважає за необхідне зазначити, що вказані документи не є нормативно-правовими актами, не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, а відтак не можуть змінювати чи спростовувати прав та обов`язків, встановлених законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Повноваження на звуження категорій військовослужбовців, які за приписами п. 10 Інструкції № 380 мають право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, у заступника Міністра оборони та Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, в ході розгляду справи не підтверджені.

Згідно зі ст. ст. 5, 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний так і в мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Верховний Суд у Постанові від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19 погодився з правовим висновком суду першої і апеляційної інстанції та підсумував, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для задоволення позовних вимог (визнання права на виключення житла з числа службового та зобов`язання подання відповідного клопотання КЕВ м. Харків) є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових. Вказав також, що посилання відповідача на необхідність дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки позивач вже забезпечений службовим житлом у порядку черговості.

Суд повторно відмічає, що позивач відповідно до витягу з послужного списку призначений на військову службу з 27.07.2001 та проходить військову службу на момент подання позову до суду, має статус учасник бойових дій, перебуває на квартирному обліку.

З огляду на зазначене, щодо позивача судом встановлені всі необхідні, визначені п. 10 Інструкції, умови для реалізації права на виключення житла, яке він займає, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Доводи відповідача щодо відсутності рішення житлової комісії відповідної військової частини рішення про погодження зняття статусу службова з житлового приміщення, яке займає позивач, а також відповідного наказу командира військової частини є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Водночас, відмова відповідача не ґрунтувалась на відсутності будь-яких документів, необхідних для подання відповідного клопотання відповідачем.

Посилання відповідача у відзиві на приписи п. 11 Порядку № 1081 як підставу для заперечень проти позову суд вважає необґрунтованим, з огляду на таке.

Вказаним пунктом Порядку № 1081 передбачено, що виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Отже, подання клопотання квартирно-експлуатаційним органом не ставиться у залежність від наявності клопотань начальника гарнізону та/або командира військової частини. Оцінка наявності всіх необхідних документів (в тому числі відповідних клопотань) має здійснюватися виконавчим органом районної, міської, районної у місті ради при розгляді питання про виключення житлового приміщення з числа службового.

Як зазначено судом вище, відповідач не наділений повноваженнями розглядати по суті питання наявності чи відсутності підстав для виключення квартир з числа службових, а має право лише за результатом перевірки комплектності документів скласти клопотання та направити його до органу місцевого самоврядування.

Питань щодо комплектності документів відповідачем у відмові не зазначено, а зазначені у відзиві доводи спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд прийшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у можливості реалізувати права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Одночасно суд враховує, що частиною 2 пункту 11 Порядку № 1081 органом, уповноваженим приймати рішення про виключення житлових приміщень з числа службового, є виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради. Отже, у спірних правовідносинах органом, уповноваженим розглянути питання про виключення житла, яке займає позивач, зі складу службових, є Виконавчий комітет Харківської міської ради.

З огляду на зазначене суд прийшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління щодо не подання клопотання до Виконавчого комітету Харківської міської ради про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом.

Зобов`язати Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського квартирно-експлуатаційного управління на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Харківський квартирно-експлуатаційне управління, місцезнаходження - місто Харків, вулиця Г. Сковороди, будинок № 61, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 27.03.2025.

Суддя М. І. Садова