Справа № 200/8785/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення без розгляду позовної заяви

27 березня 2025 року Справа №200/8785/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції (місто Київ, в. Федора Ернста, будинок 3, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

Позивач, Департамент патрульної поліції звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 351,76 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 11 травня 2019 року за участю відповідача, який перебував на службі в поліції та керував службовим транспортним засобом Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_2 та водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом BMW528i, номерний знак НОМЕР_3 сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року у справі № 761/11221/20 провадження № 1-кп/761/1171/2022 задоволено клопотання адвоката відповідача, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Позивач зазначає, що відповідно до статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству,

установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які

мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Висновком експертного дослідження № 19/13/1-61/ЕД/19 від 11 вересня 2019 року встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Prius номер кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 , у результаті ДТП, яка сталася 11 травня 2019 року станом на момент проведення експертного дослідження 223 450,97 грн.

Таким чином, позивач вбачає умови для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності в розмірі 223 450,97 грн. та просить стягнути з ОСОБА_1 завдану ним майнову шкоду.

В свою чергу, представник відповідача адвокат Поліщук П.П., який діє на підставі ордеру № АІ № 1789677 від 11 січня 2025 року, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з доводами позивача незгоден та послався на наступне.

Дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було завдано шкоди Позивачу внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу, трапилася 11.05.2019. Тобто, про факт завдання шкоди позивачу стало відомо 11 травня 2019 року. Разом з тим, про розмір завданої шкоди внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди позивачу стало відомо 11 вересня 2019 року, оскільки саме цього дня позивачем було отримано Висновок експертного дослідження від 11 вересня 2019 року № 19/13/1-61/ЕД/19, складений старшим судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Константиновим А.В., який додано до позовної заяви.

Про осіб же, винних у завданні позивачу шкоди, останньому стало відомо 09 листопада 2022 року після постановлення Шевченківським районним судом міста Києва ухвали від 09 листопада 2022 року у справі № 761/11221/20, якою звільнено відповідача від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок вчинення якого позивачу було завдано шкоди, стягнення якої є предметом даного спору.

Тобто, факт завдання шкоди, її розмір та винна у цьому особа були достеменно відомі Позивачу не пізніше 09 листопада 2022 року. Однак із позовною заявою у даній справі про стягнення завданої шкоди позивач звернувся лише 16 грудня 2024 року, тобто із пропуском встановленого статтею 122 КАС України для звернення до суду строку.

23 грудня 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, призначив засідання; встановив строк для подання відзиву на позовну заяву.

20 січня 2025 року суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволені клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання представника відповідача 24 лютого 2025 року ухвалою суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк 10 днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання: клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням обґрунтованих обставин, які позбавили можливості своєчасного звернення до суду.

Позивач на виконання ухвали від 24.02.2025 надав клопотання від 07.03.2025 про поновлення пропущеного строку, в задоволенні якого ухвалою суду від 12.03.2025 року відмовлено. Продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви Департаменту патрульної поліції (місто Київ, в. Федора Ернста, будинок 3, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання клопотання про поновлення строку звернення із зазначенням обґрунтованих причин, які позбавили можливості своєчасного звернення до суду.

Ухвала була отримана позивачем та представником позивача 14.03.2025 року через електронний кабінет.

Станом на 27.03.2025 року клопотання про поновлення строку звернення до суду на виконання ухвали від 12.03.2025 року не надано.

Розглядаючи матеріали справ суд доходить такого висновку.

Згідно ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року (справа № 761/11221/20 провадження № 1-кп/761/1171/2022) за наслідками розгляду кримінального провадження №0000540 від 11 травня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_1 , 14/12/1990 року народження, встановлені наступні обставини.

[…]

Так, 11.05.2019, приблизно о 00 год. 39 хв. інспектор роти №7 батальйону №4 полку №1 УПП у місті Києві ДПП ОСОБА_1 , керуючи технічно справним службовим транспортним засобом поліції «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_5 (11 регіон на синьому фоні), з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, на передньому пасажирському сидінні якого знаходився пасажир ОСОБА_3 , рухався проїзною частиною з`їзду по проспекту Перемоги в напрямку вул. В. Чорновола в м. Києві. В цей же час, діючи необережно та проявляючи злочинну самовпевненість, всупереч вимогам п.3.1 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та

порушуючи вимоги п.10.1, та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху України, змінив напрямок руху службового транспортного засобу поліції «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_5 (11 регіон на синьому фоні) ліворуч, та перетнувши горизонтальну дорожню розмітку у вигляді вузької суцільної лінії білого кольору, виїхав на зустрічну смугу дорожнього руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом «BMW 528i» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку смугою дорожнього руху, та відповідно висновку експерта № 12-1/2464 від 17.01.2020 не мав технічної можливості уникнути зіткнення зі службовим транспортним засобом поліції «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_5 (11 регіон на синьому фоні) під керуванням водія ОСОБА_1

[…]

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 17.01.2020 № 12-1/2464 причиною виникнення даної ДТП є невідповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 3.1, 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п. 3.1: «Водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений»; п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; горизонтальна дорожня розмітка 1.1: «(вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей».

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

[…].

За наслідками розгляду кримінального провадження №0000540 від 11.05.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження

по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відомості щодо якого внесено в Єдиний

реєстр досудових розслідувань за № 0000540 від 11 травня 2019 року, закрито у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

Спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків державі, завданих внаслідок неправомірних дій поліцейського, та врегульовані Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК (редакція Закону 2004 року) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Крім того, у постановах від 02 грудня 2021 року у справі № 449/1689/19, від 01 лютого 2024 року у справі № 930/497/23, від 10.04.2024 у справі № 577/5002/20 ККС ВС вказав, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак з огляду на певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

Отже, у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, вона позбавляється своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що факт закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 з нереабілітуючих підстав доводить винуватість останнього у вчиненні ДТП, яке сталося 11 травня 2019 року.

В обгартування позовних вимог позивач надав суду Висновок експертного дослідження від 11 вересня 2019 року № 19/13/1-61/ЕД19, зробленого судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Константинова Антона Віталійовича, що було призначено з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ у наслідок його пошкодження.

Із Висновку вбачається наступне.

[…]

Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Prius, номер кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить Департаменту патрульної поліції (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ), у результаті ДТП, яка сталася 11 травня 2019 року станом на момент проведення експертного дослідження, а саме 11 вересня 2019 року складає 223 450,97 грн. (двісті двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят грн. 97 коп.)

[…].

У листопаді 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди (Справа № 761/42823/23, провадження № 2/761/11033/2023).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2024 року суд задовольнив клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі та закрив провадження у цивільній справі №761/42823/23 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди на підставі того, що спір виник з приводу відшкодування шкоди, завданої під час виконання відповідачем службових обов`язків, у зв`язку з чим підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Фактично вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яке сталося 11 травня 2019 року була встановлена ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року, якою звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно, перебіг строку звернення до суду розпочався саме з дати набрання цією ухвалою законної сили, а саме з 17 листопада 2022 року.

Тоді як до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач звертається 16 грудня 2024 року.

Відповідно ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено. Тобто, позивач пропустив строк звернення до суду з причин, які не є поважними та клопотання на виконання ухвали від 12.03.2025 не надав.

За таких обставин, суд залишає адміністративний позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 122, 123, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Департаменту патрульної поліції (місто Київ, в. Федора Ернста, будинок 3, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка