Справа № 138/206/25
Суддя: Холодова Т. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/206/25
Провадження №:2-а/138/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Холодової Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.01.2025 інспектором 2 взводу 1 роти УПП батальйону УПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Ілемським В.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3815757, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Однак позивач вважає, що дана постанова є протиправною, винесеною з порушенням вимог закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, поліцейський на початку розгляду справи не представився та не досліджував докази. Крім того, зміст винесеної постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, в постанові зазначено, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., однак він був зупинений працівниками поліції на відрізку дороги, яка не містила дорожнього знаку, яким позначається початок населеного пункту. Також зміст постанови не містить посилання на те, що позивач здійснював рух в населеному пункті, тобто в межах дії знаків, які обмежують швидкість руху в населених пунктах. Крім того, технічний прилад для вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача використовувався без попередження та тримався поліцейським в руках, що є порушенням інструкції його використання, що могло спричинити похибку та вплинути на достовірне відображення реальної швидкості, а відтак показники такого приладу ставляться позивачем під сумнів. При цьому, під час розгляду справи поліцейський не роз`яснив права передбачені ст. 268 КУпАП. Вказані вище порушення свідчать про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. За таких підстав позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3815757 від 08.01.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 04.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено її до судового розгляду, надано відповідачу строк для надіслання відзиву на позовну заяву і усіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову та витребувано докази.

13.03.2025 до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що поліцейським взводу № 2 роті № 1 УПП в Івано-Франківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Ілемським Віталієм Івановичем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , був дотриманий порядок визначений КУпАП та винесено законну постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Також поліцейським при користуванні вимірювальним приладом TruCam було дотримано правила його експлуатації та зафіксований вказаним приладом факт правопорушення є належним доказом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20, яким було зафіксовано вчинене позивачем правопорушення, автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, на відеозаписі з приладу LTI 20/20 TruCam № ТС000670 із зафіксованим порушенням ПДР вказані координати, де було вчинено порушення. Якщо внести вказані координати (висоту і довготу) на карті, вказана точка і буде місцем вчинення правопорушення. Відповідно до сервісу Google maps ділянка 168 кілометр автодороги Н-10 пролягає саме через населений пункт Матеївці, де встановлені відповідні дорожні знаки 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту» ПДР. При цьому твердження позивача, що лазерний вимірювач швидкості повинен бути стаціонарно вмонтованим під час вимірювання швидкості руху ТЗ спростовується листом ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 за № 22-38/49, з якого вбачається, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто створений для утримання в руках під час вимірювань. Також, у зв`язку з тим, що 08.01.2025 фіксація руху транспортного засобу під керуванням позивача проводилась не в автоматичному режимі, то в такому випадку розміщення інформаційно-вказівного знаку 5.76 («Автоматична відеофіксація порушень правил дорожнього руху») не є обов`язковим. Представник відповідача зазначає, що зважаючи на викладене, твердження позивача не містять обґрунтування та спрямовані на уникнення від відповідальності без належних на те правових підстав.

31.03.2025 у судове засідання сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не прибули. Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без участі представника та відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до такого висновку.

Суд встановив, що 08.01.2025 інспектор 2 взводу 1 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції Ілемський Віталій Іванович виніс постанову серії ЕНА № 3815757, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В даній постанові інспектор вказав, що 08.01.2025 о 13:55:09 в с. Матеївці (дорога Н10 168 км) водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км.год., а саме рухався зі швидкістю 74 км.год, що зафіксовано приладом TruCam LTI 20/20 tc000670, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах, ст. 122 ч. 1 КУпАП (а.с. 7).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року за № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Дослідивши надані представником відповідача фотознімки та відеозапис події, зокрема, щодо фіксації порушення з використанням приладу TruCam LTI 20/20 № tc000670, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач рухався у вказаний в постанові час та місці зі швидкістю 72 км/год, чим порушив п. 12.4 «а» Правил дорожнього руху.

Щодо порушення позивачем швидкісного режиму, визначеного п.12. 4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1ст. 122 КУпАП, та доводів позивача про порушення інспектором поліції п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху автомобіля, тримаючи прилад TruCam в руках, та відсутність знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Словосполучення, наведене у п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» в частині права поліції "монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку", не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу Тrucam в процесі його використання.

З наведеного вбачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

При цьому, згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31343 від 18.07.2024, чинного до 18.07.2025, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCaM LTI 20/20 № ТС000670, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить +/- 2 м/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год..

Крім того, з листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року за № 22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Викладене підтверджує, що лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах: утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на тринозі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Судом встановлено, що інспектор поліції має право здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20, тримаючи його у руках, що відповідає положенням ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Суд враховує, що обмеження швидкості в населеному пункті становить 50 км/год і відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає при перевищенні обмеження швидкості більщ ніж на 20 км/год, що з врахуванням похибки TruCam свідчить про швидкість, яка має перевищувати 72 км/год.

Порушення позивачем Правил дорожнього руху зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки, не розповсюджуються на спірні відносини.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму у населеному пункті.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що надані відповідачем суду докази повністю підтверджують порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є правомірною, винесеною з дотриманням вимог, встановлених КУпАП, та скасуванню не підлягає.

При цьому доводи позивача про те, що при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності інспектором не було дотримано вимог передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема інспектором не було роз`яснено права на ознайомлення, з матеріалами, дослідження доказів надання пояснень (у постанові відсутній підпис порушника в пункті 8), суд розглядає як недоліки адміністративного акта, які не пов`язуються з його змістом, а стосуються процедури його ухвалення.

За висновками Верховного Суду, наведеного у постанові від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Суд наголошує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Крім того, такі процедурні порушення, допущені контролюючим органом під час розгляду справи про правопорушення, не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення.

Суд вважає, що розгляд справи відбувся в межах повноважень органів Національної поліції, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, неупереджено, добросовісно, розсудливо, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, з яким його ознайомлено.

Водночас під час розгляду справи судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду інспектором питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи наведені вище законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частина 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи суд приходить до висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.14 Закону України «Про дорожній рух», ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 122 ч. 1, 251, 252, 268 КУпАП, ст. 73, 241-244, 246, 250, 271, 272, 286 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Залишити постанову інспектора 2 взводу 1 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Ілемського Віталія Івановича про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3815757 від 08 січня 2025 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646.

Суддя: Т.Ю. Холодова