Справа № 154/3323/24
Суддя: Кусік І. В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м.Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кусік І.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 243 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 року представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 12 серпня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 було винесено постанову №1506 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Зазначена постанова, на думку позивача не відповідає вимогам матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав:

Із постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 будучи оповіщений представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 про проходження військово-лікарської комісії і подальшого можливого призову на військову службу по мобілізації, в категоричній формі відмовився проходити військово-лікарську комісію, по даному факту пояснень не надав.

3 серпня 2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

ОСОБА_1 повідомив, що він проживає у с. Черчичі Володимирського району і має поїхати до свого місця проживання та привезти для проходження військово-лікарської комісії медичні документи, які підтверджують його стан здоров`я, а також медичну картку.

Від проходження військово-лікарської комісії не відмовлявся.

Однак, відразу 3 серпня 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Пунктом 2.8.6 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, передбачено, що строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, включно з необхідністю направлення на додаткові методи дослідження, лабораторні обстеження, визначаються з урахуванням необхідності отримання повної та об`єктивної інформації про стан здоров`я людини, та не можуть становити більше 14 днів.

Враховуючи вимоги п. 2.8.6 Положення, ОСОБА_1 мав право пройти військово-лікарську комісію до 17 серпня 2024 року, а не в день отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Крім того, пунктами 3.1 Положення передбачено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Відповідно до пункту 3.4 Положення, перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.

Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний прибуває на медичний огляд ВЛК з результатами рентгенологічного обстеження органів грудної клітки.

До початку проведення медичного огляду ТЦК та СП отримує дані від органів соціального забезпечення щодо осіб з інвалідністю.

Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ пункт 3.5 Положення.

3 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 не зробив запит та не отримав відомості від органів соціального забезпечення чи є ОСОБА_1 особою з інвалідністю, тому огляд не міг бути початий.

Крім того, 3 серпня 2024 року ОСОБА_1 не міг прибути на огляд з результатами рентгенологічного обстеження органів грудної клітки.

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 повідомив, що його медична карта знаходиться за його місцем проживання і йому необхідний час, щоб її привезти та надати лікарям, які будуть проводити огляд.

ІНФОРМАЦІЯ_3 врахували ту обставину, що почати проходити військово-медичну комісію без медичної карти амбулаторного хворого не можливо, і дали ОСОБА_1 нову повістку на проходження медичного огляду на 12 серпня 2024 року.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 3 серпня 2024 року не відмовився проходити військово-лікарську комісію, нову повістку йому було вручено на 12 серпня 2024 року, тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо невідповідності протоколу вимогам ст. 251 КУпАП:

Як зазначалося вище, розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності щодо правопорушника здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності ст. 251, 256 КУпАП.

Так, у протоколі серії №1506 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Щодо визначення нормативно-правових актів, які передбачають відповідальність за дане правопорушення:

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також згідно ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі якого у визначеному законом порядку орган (посадова особа), яка розглядає справу, встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до приписів статті 283 КУпАП постанова має містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

За диспозицією ч. 3 статті 210-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення дій, передбачених частиною першої цієї статті, в особливий період. Частина 1 ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

Вказані норми є бланкетними, тобто у них закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта іншої галузі права.

Із постанови №1056 вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1,3,5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п.3.1, 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ», затверджену наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року, Закону України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

Стаття 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає відповідальність посадових осіб і громадян України за порушення, в тому числі вимог щодо мобілізації, отже, ОСОБА_1 не міг її порушити, так як ця стаття регулює лише наслідки порушення вимог законодавства про мобілізацію.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» складається з 6 частин, деякі з частин складаються з пунктів та абзаців. У постанові чітко не зазначено, вимоги якої частини статті 22 було порушено ОСОБА_1 .

Щодо Закону України №3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, варто зазначити, що даним законом внесено низку змін до законодавчих актів, в тому числі і в Кодекс законів про працю України, Кодекс адміністративного судочинства, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та багато інших.

У протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не вказано, якими саме діями ОСОБА_1 порушив вимоги Закону №3633-ІХ від 11 квітня 2024 року.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначеної суті порушення, посилання на відповідний пункт нормативно-правового акту, що встановлює відповідні обов`язки, позбавляє суд можливості кваліфікувати дії правопорушника за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Щодо строків звернення до суду:

Частинами першою-другою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Статтею 287 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

У відповідності до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

12 серпня 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_4 відбувся розгляд справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Копію постанови було вручено ОСОБА_1 22 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку, тому строк на оскарження позивач пропустив з поважних причин і просив його поновити.

Судові рішення:

Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.09.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву. Розгляд адміністративної справи постановлено здійснювати за правилами ст.286 КАС України з викликом сторін.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримавши позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, подав до суду відзив, в якому вказав, що адміністративний позов позивача не визнає в повному обсязі, а позовні вимоги є безпідставними та незаконними, а тому не підлягають до задоволення з наступних причин:

Позивач, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , будучі військовозобов`язаним і перебуваючи на військовому обліку, під час дії особливого періоду, 03 серпня 2024 року був оповіщений комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 і зобов`язаний на виконання указів Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», від 01.05.2023 № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 05.02.2024 року № 50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» про проходження військово-лікарської комісії і подальшого можливого призову на військову службу по мобілізації. Проте позивач ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився отримувати документи для проходження ним медогляду, щоб визначити ступінь придатності до військової служби. Комісією був складений акт від 03 серпня 2024 року про відмову військовозобов`язаного отримувати направлення на проходження обстеження та медичного огляду, складено протокол № 1506 від 03 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, копію якого позивач отримав на руки, повідомлено позивачу, що розгляд адміністративної справи відбудеться 12.08.2024 року о 14.00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач в протоколі, в своїх поясненнях зазначив, що пояснення надасть під час розгляду справи. Однак позивач ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, причин неявки не повідомив, доказів проходження військово-лікарської комісії не надав. Позивач ОСОБА_1 , на думку представника позивача порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення, тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 21-1 КУпАП.

Крім того представник відповідача зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази проходження позивачем військово-лікарської комісії.

Підсумовуючи викладене представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову повністю та розглядати справу без присутності представника відповідача.

Представник позивача подав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд проводити судове засідання без його присутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права:

12 серпня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 було винесено постанову №1506 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Із постанови №1056 вбачається, що:

ОСОБА_1 , будучі військовозобов`язаним, і перебуваючи на військовому обліку, під час дії особливого періоду, був оповіщений представника ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», від 17.05.2022 №342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 12.08.2022 №574/22 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 17.11.2022 року №758/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 06.02.2023 року №59/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 01.05.2023 року № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» та від 05.02.2024 року №50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», про проходження військово-лікарської комісії і подальшого можливого призову на військову службу по мобілізації.

Проте ОСОБА_1 , 03.08.2024 року в категоричній формі відмовився проходити військово-лікарську комісію, по даному факту пояснень не надав. Даним фактом відмови, він порушив вимоги ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1,3,5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п.3.1, 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ», затверджену наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року, Закону України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Факт відмови військовозобов`язаного від проходження обстеження та медичного огляду підтверджується актом про відмову військовозобов`язаного від проходження обстеження та медичного огляду, протоколом №1506 від 03.08.2024, акт про відмову військовозобов`язаного отримати направлення для проходження обстеження та медичного огляду, направлення.

Дане адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 в умовах особливого періоду.

Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно зі ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Згідно статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов наступних висновків:

По-перше:

Згідно положень Указу Президента України 05.02.2024 року №50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" постановлено продовжити з 14 лютого 2024 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

Тобто дія Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», згідно положень Указу Президента України 05.02.2024 року №50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», на який посилається в постанові уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжено до 07 травня 2024 року.

При цьому протокол було складено 03 серпня 2024 року, а постанову винесено 12 серпня 2024 року, тобто поза межами дії Указу Президента України 05.02.2024 року №50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», на який посилається особа, що виносила дану постанову, що, в свою чергу суперечить вимогам ст. 8 КУпАП, згідно якої особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

По-друге:

Згідно оскаржуваної постанови факт відмови військовозобов`язаного від проходження обстеження та медичного огляду підтверджується актом про відмову військовозобов`язаного від проходження обстеження та медичного огляду, протоколом №1506 від 03.08.2024, акт про відмову військовозобов`язаного отримати направлення для проходження обстеження та медичного огляду, направлення.

В матеріалах відзиву на позов представник відповідача надала суду тільки копію акта про відмову військовозобов`язаного отримувати направлення для проходження обстеження та медичного огляду.

Натомість в матеріалах справи відсутні такі докази як акт про відмову військовозобов`язаного отримати направлення для проходження обстеження та медичного огляду, направлення.

При цьому до позову позивачем додано копію отриманого ним направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період. Без вказання дати і часу.

Тобто при винесені постанови посадова особа не надала належної оцінки відсутності доказів відмови позивача отримати дане направлення, що в свою чергу є порушенням … ст. 2 КАС України, згідно якої суб`єкт владних повноважень має примати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

По-третє:

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки:«………закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення…….».

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №156 від 03.08.2024 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14.00 годині 12.08.2024 року, а, згідно повістки № 294 ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 12 серпня 20214 року о 16.00 для уточнення облікових даних (проходження медичного огляду). Тобто Постанову винесено передчасно, 12.08.2024 року о 14.00 годині, до моменту коли стало відомо, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 12 серпня 20214 року о 16.00 для уточнення облікових даних (проходження медичного огляду). Даний факт вказує на порушення принципу диспозитивності пропорційності, з порушенням права на захист та без належних доказів наявності вини у діях позивача.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначений ст. 268 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевим загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також суд звертає увагу на те, що суд в межах розгляду даної справи не встановлює інші фактичні обставини, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена ст.ст.268, 279-280 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова хоч і винесена на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, але поза межами дії відповідного Закону України та не є обґрунтованою, тобто під час її винесення суб`єктом владних повноважень не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципів диспозитивності пропорційності, з порушенням права на захист та без належних доказів наявності вини у діях позивача, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Тому позов є таким, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі викладеного те керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-78, 139, 241 - 248, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову № 1506 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену 12 серпня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Головуюча Ірина КУСІК