Справа № 420/18183/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/18183/24

Категорія:108010000 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 26.09.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою виробничо-комерційної фірми "ТЕЛЕКАРТ" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до виробничо-комерційної фірми "ТЕЛЕКАРТ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2024 року Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі Одеське ОВФСЗОІ) звернувся до суду з позовом до виробничо-комерційної фірми (далі ВКФ) "ТЕЛЕКАРТ" про стягнення з ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" на користь Одеського ОВФСЗОІ адміністративно-господарські санкції у розмірі 53 749, 37 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 924,50 грн. Банк ГУ ДКСУ в Одеській області, Одержувач Одеська міська ТГ, ГУК в Од.обл./м.Одеса/50070000, , Казначейство України (ел. адм. подат.), UA0015744. Бюджетне кодування в призначенні платежу:*;101;код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за 2023 рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що в силу вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (далі Закон №875-ХІІ) підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону. При цьому, виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч.1 ст. 19 Закону №875-ХІІ, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним. ФСЗІ щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з ч.1 цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно ст. 20 цього Закону.

Згідно положень Порядку №14-2, Фонд здійснює автоматизований розрахунок на підставі даних Державного реєстру один раз на рік, без втручання до отриманих показників, і тому, отримані Розрахунки адміністративно-господарських санкцій це наслідок показників, зазначених роботодавцем у звітності. Розрахунок адміністративно-господарських санкцій ґрунтується на даних Державного реєстру, а отже на звітності, поданої роботодавцями.

Відповідно до сформованого позивачем Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 11 осіб, таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст. 19 Закону складає 1 особа. Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом.

Як зазначає позивач, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, відповідач до 15 квітня 2024 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарську санкцію у розмірі 53 749,37 грн. Дана сума заборгованості по адміністративно-господарських санкціях підтверджується Розрахунком сум АГС, який зроблено на підставі даних Пенсійного фонду України.

Проте, всупереч ст. 20 Закону №875-ХІІ, відповідач самостійно у строк до 15 квітня 2024 року адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не сплатив, у зв`язку з чим станом на 28 травня 2024 року йому була нарахована пеня, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України на повну суму недоїмки за весь її строк, що становить 924,50 грн.

З огляду на викладене та, посилаючись на те, що несплата штрафних санкцій до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю завдає шкоди інтересам держави, оскільки підриває правову та економічну основу соціального захисту населення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов Одеського ОВФСЗІ до ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задоволено.

Стягнуто з ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" на користь Одеського ОВФСЗІ адміністративно-господарські санкції у розмірі 53 749, 37 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 924,50 грн., Банк ГУ ДКСУ в Одеській області, Одержувач Одеська міська ТГ, ГУК в Од.обл./м.Одеса/50070000, , Казначейство України (ел. адм.подат.), UA0015744, Бюджетне кодування в призначенні платежу:*;101; код ЄДРПОУ підприємства; платежі до ФСЗІ за 2023 рік.

В апеляційній скарзі ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- у відповідності до відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 12 місяців або 4 квартали 2023 року у відповідача було працевлаштовано 11 осіб, із них жодної особи з інвалідністю. Однак, із 11 працевлаштованих осіб, 4 особи були прийняті на роботу за сумісництвом, не за основним місцем роботи, без наявності у відповідача трудових книжок цих працівників, тобто вони не являлись штатними працівниками. Даний факт підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 12 місяців або 4 квартали 2023 року, у графі 21 яких зазначено про відсутність трудових книжок працівників на підприємстві;

- апелянт наголошує. що із 11 осіб працевлаштованих у відповідача, штатними працівниками були тільки 7 осіб, а відтак положення ст. 19 Закону №875-ХІІ, про необхідність створення 1 робочого місця для особи із інвалідністю, якщо працює від 8 до 25 осіб, на відповідача не розповсюджуються, оскільки у нього працює лише 7 штатних працівників.

У відзиві Одеського ОВФСЗІ на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ВКФ "ТЕЛЕКАРТ", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Відповідач ВКФ "ТЕЛЕКАРТ", , зареєстроване юридичною особою 26 листопада 1999 року; основний вид діяльності підприємства: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно ч.ч.12-13 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ФСЗІ щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених ФСЗІ спільно з Пенсійним фондом України.

Одеським ОВФСЗІ направлено в електронному вигляді на адресу ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, за 2023 рік (а.с.8).

Відповідно до вказаного Розрахунку:

Середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік 11 осіб;

Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, - 0 осіб;

Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення) 1;

Фонд оплати праці штатних працівників 1 182 486,08 грн.;

Середня річна заробітна плата штатного працівника (04/01) 107 498,73 грн.;

Кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше (03-02), - 0,00;

Сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05х06); від 16 до 25 осіб, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05); від 8 до 15 осіб, сума коштів адміністративно-господарських санкцій (05/2), грн. 53 749,37 грн.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році відповідачу нараховано адміністративно-господарські санкції в сумі 53 749,37 грн. та роз`яснено, що строк сплати визначений ч.4 ст. 20 Закону №875-ХІІ до 15 квітня 2024 року.

На адресу ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" надіслана Претензія від 09 квітня 2024 року за вих.№802/05 на суму 53 749,37 грн. (а.с.12).

Після 15 квітня 2024 року за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачу нарахована пеня у розмірі 924,50 грн.

Враховуючи несплату відповідачем вказаних санкцій та пені, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення у судовому порядку.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що відповідачем не були виконані вимоги Закону №875-XII щодо прийняття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, доказів того, що відповідач створив робочі місця для осіб з інвалідністю та надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій до суду не надано, отже суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" на користь Одеського ОВФСЗІ адміністративно - господарських санкцій у розмірі 53 749,37 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 924,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що оскільки відповідач взагалі не подавав звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, то правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2022 року у справі №400/3957/21 (про обов`язок органів Держпраці проводити перевірку суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю), не є правозастосовною у цій справі.

Спір у цій справі стосувався незарахування Фондом кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання позивачем нормативу таких робочих місць у зв`язку з виявленням розбіжностей під час подання до Фонду звітності за формою №10-ПОІ та не усунення їх відповідачем. Обставини у справі №400/3957/21 стосувалися ситуації, коли у показниках звіту (за формою № 3-НП) наявні розбіжності та на органи Держпраці законодавчо покладений обов`язок перевірки суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у разі не виправлення суб`єктом господарювання помилки у звіті.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що спірні правовідносини виникли не за результатами проведення Держпраці відповідної перевірки, а згідно дослідженого Фондом Реєстру роботодавців щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що відповідає його повноваженням, згідно ст. 19 Закону №875-XII.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року №875-ХІІ, Закону України "Про зайнятість населення", Порядку надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2023 року №553.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення Закону №875 визначають основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно ст. 18 Закону №875-ХІІ, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 19 Закону №875-ХІІ для підприємств установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості 1 (одного) робочого місця.

При цьому, підприємства самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

Окрім того, положеннями ч.1 ст. 20 Закону №875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно п.4 ч.3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч.2 ст. 20 Закону №875-XII).

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів) (ч.3 ст. 20 Закону №875-XII).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого ч.1 ст. 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (ч.4 ст. 20 Закону №875-XII).

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом (ч.5 ст. 20 Закону №875-XII).

Відповідно ст. 20 Закону №875-XII, спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю або в судовому порядку. Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Згідно п.4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VI (далі Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

09 червня 2023 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 02 червня 2023 року №553, якою затверджений Порядок надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю (далі Порядок №553).

Цим Порядком визначено механізм надання підприємством, установою, організацією, фізичною особою, яка використовує найману працю (далі роботодавець), філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (міському, районному, міськрайонному центру зайнятості до дати припинення їх діяльності) (далі центр зайнятості) інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю.

Так, відповідно п.2 Порядку №553, роботодавець з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників з інвалідністю та/або з дати відкриття вакансій, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, інформує центр зайнятості за його місцезнаходженням.

Інформація, необхідна для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, може надаватися роботодавцем центру зайнятості в електронній (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника/фізичної особи - підприємця або уповноваженої ними особи) (п.3 Порядку №553).

Первинна інформація надається роботодавцем з метою інформування про наявність потреби у працевлаштуванні осіб з інвалідністю.

Уточнювальна інформація подається в разі потреби на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії (вакансій), зокрема умов праці, розміру заробітної плати, вимог до кандидата (кандидатів). При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та професійної назви робіт (професії/посади) (п.4 Порядку №553).

Роботодавець може повідомити центру зайнятості про закриття вакансії (вакансій) шляхом надсилання відповідної інформації в електронній формі на офіційну електронну адресу центру зайнятості (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника/фізичної особи - підприємця або уповноваженої ними особи) (п.5 Порядку №553).

Роботодавець подає до центру зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування особи з інвалідністю, за формою звітності №3-ПН, визначеною Мінекономіки (п.6 Порядку №553).

Наказом Міністерства економіки України від 12 квітня 2022 року №827-22 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 травня 2022 р. за №565/37901) затверджений Порядок подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яким визначено механізм подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (далі форма №3-ПН). Зокрема:

1.4. Форма № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).

1.5. Форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Форма № 3-ПН може подаватися роботодавцем в електронній формі (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника / фізичної особи - підприємця або уповноваженої ним (нею) особи).

1.6. Роботодавець визначає вид форми № 3-ПН - первинна або уточнювальна.

Первинна форма № 3-ПН подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії).

Уточнювальна форма № 3-ПН подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії(й), зокрема умов праці, розміру заробітної плати, вимог до кандидата(ів) тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та професійної назви робіт (професії/посади).

1.7. Актуальність зазначеної(их) у поданій формі № 3-ПН вакансії(й) уточнюється фахівцем центру зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним чи фіксованим зв`язком, надсилання/отримання повідомлення електронною поштою. Також таке уточнення здійснюється перед направленням зареєстрованого безробітного або особи, яка шукає роботу, до роботодавця.

1.8. Роботодавець може самостійно повідомити центр зайнятості про закриття вакансії(й) шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним або фіксованим зв`язком, надсилання повідомлення електронною поштою, а також під час особистої зустрічі з фахівцем центру зайнятості.

Відповідно п.9 Інструкції щодо заповнення форми звітності №10-ПОІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю", затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України №591 від 27 серпня 2020 року, дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність (рядок 02), та кількості осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, застосовується правило заокруглення до цілого: якщо після коми число від 1 до 4, заокруглення відбувається в бік зменшення, від 5 до 9 - в бік збільшення.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію; у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Водночас, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст. 18 Закону №875-XII.

Зазначений висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №820/2124/16, від 28 лютого 2018 року у справі №807/612/16, від 26 червня 2018 року у справі №806/1368/17, від 11 вересня 2018 року у справі №812/1127/18, від 19 грудня 2018 року у справі №812/1140/18, від 23 липня 2019 року у справі №820/2204/16, від 31 липня 2019 року у справі №812/1164/18, від 27 червня 2020 року у справі №440/2008/19, від 13 травня 2021 року у справі №260/554/19.

У своїх сталих правових позиціях Верховний Суд з приводу спірних правовідносин наголошує, що Законом №875-XII визначено, що працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для їх працевлаштування. Тому обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Водночас, нормами чинного законодавства не покладено обов`язку підприємств самостійного пошуку осіб з інвалідністю для подальшого працевлаштування.

Як вбачається з листа Одеського обласного центру зайнятості ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" звітність за формою №З-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" до філій Одеського обласного центру зайнятості у 2023 році не подавалася. Особи з інвалідністю для подальшого працевлаштування до вказаної фірми не направлялися. Інша інформація про наявність вакансій у ВКФ "ТЕЛЕКАРТ", на яких можливе працевлаштування осіб з інвалідністю в Одеському обласному центрі зайнятості відсутня.

Щодо обов`язку у ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" створення робочого місця для особи із інвалідністю, колегія суддів вказує наступне.

Так, згідно відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 4 квартали 2023 року вбачається, що у графі 21 "ознака наявності трудової книжки" зазначено про відсутність у 4 із 11 працевлаштованих на підприємстві осіб трудових книжок.

Разом з тим, у графі 24 "ознака основного робочого місця" відсутні помітки про роботу будь-якого з 11 працівників за сумісництвом.

Отже, відповідач не довів, що на нього не розповсюджується обов`язок створення робочого місця для особи із інвалідністю, відповідно ч.1 ст. 19 Закону №875-XII.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач, зокрема після отримання Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, звертався до Фонду у зв`язку з виявленням розбіжностей у кількості працевлаштованих осіб.

При цьому, відповідач не заперечує, що протягом 2023 року ним не було працевлаштовано осіб з інвалідністю.

Також відповідач не вжив заходів по створенню робочих місць для осіб з інвалідністю та не надавав про це інформацію державній службі зайнятості для організації працевлаштування осіб з інвалідністю.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" позивачем нараховано адміністративно-господарські санкції в сумі 53 749,37 грн. та роз`яснено, що строк сплати визначений ч.4 ст. 20 Закону №875-XII до 15 квітня 2024 року.

На виконання ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", Одеським ОВФСЗІ направлено в електронному вигляді на адресу ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, за 2023 рік (а.с.8).

За порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачу нараховано пеню.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" не були виконані вимоги Закону №875-XII щодо прийняття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, доказів того, що відповідач створив робочі місця для осіб з інвалідністю та надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій до суду не надано, отже суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з ВКФ "ТЕЛЕКАРТ" на користь Одеського ОВФСЗІ адміністративно-господарських санкцій у розмірі 53 749,37 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 924,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про т, що оскільки відповідач взагалі не подавав звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, то правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2022 року у справі №400/3957/21 (про обов`язок органів Держпраці проводити перевірку суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю), не є правозастосовною у цій справі.

Спір у цій справі стосувався незарахування Фондом кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання позивачем нормативу таких робочих місць у зв`язку з виявленням розбіжностей під час подання до Фонду звітності за формою №10-ПОІ та не усунення їх відповідачем. Обставини у справі №400/3957/21 стосувалися ситуації, коли у показниках звіту (за формою №3-НП) наявні розбіжності та на органи Держпраці законодавчо покладений обов`язок перевірки суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у разі не виправлення суб`єктом господарювання помилки у звіті.

Крім того, спірні правовідносини виникли не за результатами проведення Держпраці відповідної перевірки, а згідно дослідженого ОВФСЗІ Реєстру роботодавців щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що відповідає його повноваженням, згідно ст. 19 Закону №875-XII.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову Одеського ОВФСЗІ.

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу виробничо-комерційної фірми "ТЕЛЕКАРТ" залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 березня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.