Справа № 442/4322/24
Суддя: Хомик А. П.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/4322/24
Провадження №2-а/442/1/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта ВРПП Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Чукви Олега Івановича, Головного управління Національної поліції в Львівській області, головного державного виконавця Дрогобицької виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Ільницької Ольги Ігорівни, Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

з участю представника позивача адвоката Чехова Д.А.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови № ЕГА №1069583 від 28.05.2023 у справі про адміністративне правопорушення, скасування всіх постанов, виданих Дрогобицькою ДВС виконавцями Пахович В.В. та Ільницькою О.І. та приватними невідомими виконавцями про накладення арешту коштів ОСОБА_1 як в сумі 1700 грн. так і 2144,9 грн, так і постанови про грошове винагородження приватних виконавців. Також просить компенсувати моральні і матеріальні збитки від таких незаконних дій посадовців в сумі 40 тис. грн. солідарно з винуватців з їх власної кишені і солідарно на виплати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як його доглядальнику і представнику.

Позов обґрунтовує тим, що 28 травня 2023 року інспектор Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Чуква О.І. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕГА №1060583, якою наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 850 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, за те, що він нібито здійснила завідомо неправдивий виклик на спец лінію 102 та повідомив, що невідомі особи не покидають його приміщення, хоча такого факту не було. Вказує, що при приїзді поліцейський не включив нагрудну камеру, не з`ясував дані про його особу ( є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства - психічне захворювання), не забезпечив йому захисника та безпідставно виніс постанову, не опитавши сусідів чи якихось свідків. До нього в цей день зайшов житель м.Дрогобича ОСОБА_3 , який зараз сидить в колонії №30 м. Львова ще з однією особою, погрожували йому. Він разом зі своїм доглядальником ОСОБА_2 неодноразово жалілись в поліцію та прокуратуру на його дії, однак безрезультатно.

Про винесення постанови дізнався лише 09.05.2024, коли отримав повідомлення державної виконавчої служби. Вважає, що державний виконавець не мала права приймати дану постанову до виконання, оскільки «така пропечатана більше ніж один раз але не на місці печатки і без підпису самого адміністративного покаранця п. ОСОБА_4 ініаліда 2 групи з дитинства, одинокого, який очутився в безпорадному стані без юридичного захисту при винесенні постанови за неіснуюче адмін покарання, придуманного працівником групи швидкого реагування під керівництвом п.п.-ка НП Петренко М.О.» Також державними виконавцями було незаконно арештовано його рахунок, а тому провисть оскаржувану постанову скасувати та закрити адміністративне провадження у справі про адмінстративне правопорушення та всі постанови ДВС м.Дрогобича щодо арешту коштів, а також компенсувати моральні та матеріальні збитки від таких незаконних дій посадовців в сумі 40000 грн солідарно та виплати їх йому та його доглядальнику ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Чехов Д.А. позовні вимоги підтримав. Вказав, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови допущено ряд грубих процесуальних порушень, а саме: проігноровано факт з`ясування ОСОБА_1 власної позиції щодо наявності або відсутності його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, не роз`яснено право на правничу допомогу, та не з`ясовано, чи бажає ОСОБА_1 користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката (порушено право на захист), під час розгляду провадження не пред`явлено останньому будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення, не з`ясовано бажання надати письмові пояснення, та можливості надання своїх доказів. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи по психічному захворюванню.

05.12.2024 від Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на позов. Вказують, що оскільки, 10.08.2023 за вх. № 7629 у Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області надійшла заява Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області від 28.06.2023 про примусове виконання постанови ЕГА № 1069583, виданої 28.05.2023 року Дрогобицьким РВП ГУ НП у Львівській області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави 1700 грн. штрафу, яка набрала чинності 07.06.2023, то, на підставі положень ст. ст. 3,4,24 Закону України «Про виконавче провадження», 11.08.2023 державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області за вищевказаною заявою винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72498882.

23.08.2023, керуючись ст. 10,18, 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про арешт коштів № 72498882 боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчою збору (збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішень органами державної виконавчої служби до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню) та витрат виконавчого провадження, а саме в межах суми 2144.90 грн. 18.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 23 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного peєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

10.07.2024 боржник ОСОБА_1 сплатив на рахунок відділу 2144.90 грн. боргу, з яких 1700 грн. штраф згідно постанови ЕГА №1069583 виданої 28.05.2023 року Дрогобицьким РВП ГУ НП у Львівській області, 170 грн. виконавчий збір та 274.90 грн. витрати виконавчого провадження, які перераховано на користь держави. 10.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів у ВП № 72498882 та постанову про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників ВП №72498882.

Тобто, твердження позивача про незаконність дій державних виконавців Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції у виконавчому провадженні № 72498882 не відповідають дійсності, а є такими що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконаче провадження» та Інструкції з Організації примусового виконання рішень. Просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

17.02.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Чехова Д.А. надійшла відповідь на відзив. Вважає доводи Дрогобицької виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівсько області, викладені у відзиві на позовну заяву такими, що спростовуються Законом. Вважає, що «виконавець не вивчила постанову №1060583 від 28.05.2023, винесену ст. лейтенантом Дрогобицького ВРПП Чуквою А.І., яка пропечатана більше ніж один раз але не на місці печатки і без підпису самого правопорушника ОСОБА_4 ».

19.02.2025 від Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло заперечення на відповідь на відзив. Вказують, що постанова у справі про адміністративне правопорушення ЕГА №1069583 видана 28.05.2023 року Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області є виконавчим документом, який відповідав вимогам встановленим в ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягав примусовому виконанню в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Така була підписана посадовою собою Дрогобицького РВП ГУ НП у Л/о Чукла О.А. Вимога щодо обов`язкового скріплення виконавчого документа печаткою взагалі відсутня у ст.4 Закону України «Про виконавче проваження». Підстав для повенення стягувачу без прийняття до виконання вищевказаного виконавчого документа передбачені ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавчее провадження» були відсутні.

28.03.2025 від представника позива адвоката Чехова Д.А. надійшли письмові заперечення на пояснення Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Льввської області та на дії Головного управління Національної поліції у Львівській області

Представник Головного управління національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд приходить такого висновку.

Судом встановлено, що 28.05.2023 року поліцейський Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Чукла О.І. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1069583, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 850 грн. за вчинення правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП, за те, що він здійснив завідомо неправдивий виклик на спец лінію 102 та повідомив, що невідомі особи не покидають його приміщення, хоча такого факту не було.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №822837, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою із інвалідністю 2 групи з дитинства.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

На підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин неосудності особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов в частині скасування постанови ЕГА №1069583 слід задоволити, оскільки відповідачем при розгляді справи та винесенні спірної постанови допущено ряд грубих процесуальних порушень, а саме: не роз`яснено право на правничу допомогу, та не з`ясовано, чи бажає ОСОБА_1 користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката (порушено право на захист), не повно з`ясовано обставини справи

Під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, інші докази до вказаної постанови не додані. Оцінюючи викладені обставини, суд переконаний, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП України поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак вимоги позивача суд знаходить такими що підлягають задоволенню.

Щодо твердження позивача на незаконі дії державного виконавця при прийнятті вищевказаної постанови до виконання та обов`язку державного виконавця винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з невідповідністю постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕГА № 1069583 виданої 28.05.2023 року Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», то таке не відповідає дійсності та суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Постанова у справі про адміністративне правопорушення ЕГА № 1069583 видана 28.05.2023 року Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області є виконавчим документом, який відповідав вимогам встановленим в ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягав примусовому виконанню в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Підстави для повернення стягувачу без прийняття до виконання вищевказаного виконавчого документа, передбачені ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», були відсутні. Тому, на підставі положень ст. ст. 3,4, 24 Закону України «Про виконавче провадження», 11.08.2023 державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області за заявою Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області на підставі виконавчого документа, тобто постанови ЕГА №1069583 виданої 28.05.2023 Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області, - винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72498882, яку було скеровано боржнику до виконання за адресою вказаною у виконавчому документі.

Суд вважає, що дії державних виконавців Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області у виконавчому провадженні № 72498882 є такими що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з Організації примусового виконання рішень.

Що стосується вимоги позивача про скасування всіх постанов державного виконавця щодо арешту коштів боржника, то така до задоволення не підлягає, оскільки, як вбачається з наданої Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції копії виконавчого провадження № 72498882, 10.07.2024 державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з коштів та 18.07.2024 винесено постанову про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди з незаконних дій посадовців, то в задоволенні такої вимоги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що шкода завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової чи службової особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тому суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Жодних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) яких він зазнав, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я, тощо, позивач не надав. Тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 77, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.20, 247, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суддя,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1069583, винесену 28 травня 2023 року поліцейським Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Чукла О.А. відносно ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копії рішення надіслати для відома сторонам.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хомик А.П.