Справа № 333/1851/25
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1851/25
Провадження № 2-а/333/65/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Меркуша Романа Руслановича про визнання протиправною та скасування постанови серія ЕНА № 4107500 від 19.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов вищезазначений адміністративний позов, який передано у провадження судді Михайлової А.В.

Розглянувши вказаний вище адміністративний позов, суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без руху з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (п. 2) .

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 КУпАП) (ч. 1). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектори патрульної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Національної поліції. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Саме така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а.

З огляду на викладене, судом роз`яснюється право позивача ОСОБА_1 про можливість вірного визначення відповідача, з урахуванням останньої практики Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 відступила від своїх попередніх висновків та виклала наступну правову позицію. За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільги за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою для врахування судами в силу ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного при оскарженні до суду постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана обставина перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до інспектора Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Меркуша Романа Руслановича про визнання протиправною та скасування постанови серія ЕНА № 4107500 від 19.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, зафікмоване не в автоматичному режимі, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169 КАС України суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Меркуша Романа Руслановича про визнання протиправною та скасування постанови серія ЕНА № 4107500 від 19.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 4 ст. 169 КАС України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В.Михайлова