Справа № 240/12250/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Житомир

справа № 240/12250/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови від 17.05.2024 №136-к/тр "Про звільнення ОСОБА_2 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 17.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 травня 2024 року засобами поштового зв`язку отримав копію розпорядження сільського голови від 17.05.2024 №136-к/тр Про звільнення ОСОБА_2 та розрахунковий лист від 21.05.2024 №27.

Зі змісту вказаних документів позивачу стало відомо, що керуючись ст.42, 50, п.8 ст.59, п.1 ст.73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, ст.83 КЗпП України, ст.24 Закону України Про відпустки його було звільнено з посади головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Олїївської сільської ради Житомирського району Житомирської області 17 травня 2024 року.

Документами, які були надіслані на ознайомлення від Оліївської сільської ради, не підтверджується належним чином факт прогулу, поважність чи неповажність причин такого прогулу, якщо він мав місце бути.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву від 12.048.2024 (за вх.№44494/24), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вказує, що відповідно до розпорядження Оліївського сільського голови від 17.05.2024 №134-к/тр Про проведення службового розслідування признасено провести службове розслідування з метою розгляду фактів відсутності на робочому місці 03.05.2024, 08.05.2024, 13.05.2024, 14.05.2024, 15.05.2024 головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 .

Зазначає, що позивачем надано письмові пояснення, що додані до протоколу засідання комісії, згідно з якими він був відсутній на робочому місці в зв`язку з наданням консультацій за межами робочого кабінету на території ради, та в зв`язку з вирішенням ним особистих та сімейних питань.

Також зазначає, що до посадових обов`язків головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області не належить проведення роз`яснювальних бесід та відпрацювання невизначених питань поза робочим місцем. Робочий кабінет головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області розташований на другому поверсі адміністративного приміщення Оліївської сільської ради за адресою: вул.Садова, 4, с.Оліївка, Житомирський район, Житомирська область.

12 вересня 2024 року до суду надійшла заява (за вх.№50340/24) від Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (за підписом секретаря ради Василя Городнюка) про визнання позову.

У вказаній заяві, відповідач зазначає, що повторно проаналізував зміст позовної заяви та додані до неї документи і встановив, що посадовою інструкцією головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради конкретно не визначене робоче місце ОСОБА_1 , що означає, що під час виконання своїх функціональних обов"язків він не зобов`язаний невідривно перебувати в приміщенні Оліївської сільської ради. Його робоча діяльність, у тому числі, полягає у взаємодії з іншими державними органами, фізичними та юридичними особами, що часто пов`язано з особистими візитами в ці державні органи, установи, організації та ін.

12 вересня 2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (за вх.№50401/24), у якій додатково вказано, що відсутність працівника на своєму робочому місці, коли працівник при цьому перебуває на території підприємства, не є прогулом. Також вказує, що законодавство не містить вичерпного переліку поважних та неповажних причин прогулу, зокрема до поважних причин відсутності на робочому місці можуть бути віднесені причини сімейно-побутового характеру.

Ухвалою суду від 02.10.2024 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.10.2024.

Відповідно до довідки від 24.10.2024 судове засідання відкладено на 14.11.2024.

Згідно з довідкою від 14.11.2024 судове засідання відкладено на 12.12.2024 у зв"язку з відсутністю доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ухвали суду від 12.12.2024 у зв"язку із задоволенням клопотання представника позивача та представника відповідача суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 20.12.2024 зобов`язано Оліївську сільську раду Житомирського району Житомирської області надати суду інформацію на підтвердження вчинення Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області дій щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі, з урахуванням поданої Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області заяви про визнання позову від 12.09.2024, у разі невчинення жодних дій, надати письмові пояснення.

На виконання вимог ухвали суду від 20.12.2024, відповідач надіслав до суду заяву (за вх.№2561/25) у якій вказує, що ОСОБА_1 не поновлено на посаді Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області. Крім того зазначено, що згідно з рішенням 55 сесії VIII скликання виведено із структури апарату сільської ради посаду головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату сільської ради. Рішенням 59 сесії VIII скликання затверджено структуру апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області у новій редакції з 22.07.2024 та затверджено штатний розпис, вищевказана посада не вводилась.

Ухвалою суду від 11.02.2025 у задоволенні заяви Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання позову від 12.09.2024, - відмовлено та продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд зауважує, що враховуючи протирічність дій та рішень відповідача під час розгляду справи та, як наслідок, прийняття ухвали про відмову в задоволенні заяви про визнання відповідачем позову, суд продовжує судовий розгляд справи та зауважує, що суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України - не пізніше закінчення строків розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Згідно з актами, складеними уповноваженими особами Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області встановлено, що головний спеціаліст з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 був відсутній на роботі в періоди:

- з 08:00 год до 13:00 год 03.05.2024;

- з 12:00 год до 17:00 год 08.05.2024;

- з 08:00 год до 09:10 год та з 15:00 год до 17:00 год 13.05.2024;

- з 08:00 год до 09:30 год 14.05.2024;

- з 09:40 год до 13:00 год 14.05.2024;

- з 14:00 год до 15:00 год 14.05.2024;

- з 08:00 год до 09:00 год 15.05.2024;

- з 08:00 год до 09:40 год 17.05.2024 (а.с. 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45).

У зв"язку з відсутністю на роботі 03.05.2024, 08.05.2024, 13.05.2024, 14.05.2024 та 15.05.2024 головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 , розпорядженням сільського голови "Про проведення службового розслідування" №134-к/тр від 17.05.2024 призначено проведення службового розслідування (а.с.46).

Під час проведення вказаного службового розслідування ОСОБА_1 подав на розгляд комісії з проведення службового розслідування Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області письмові пояснення від 17.05.2024, у яких щодо причин відсутності його на роботі вказує, про надання ним консультацій за межами робочого кабінету на території ради та у зв`язку з вирішенням ним особистих та сімейних питань. Зокрема, ОСОБА_1 вказав, що був відсутній на робочому місці:

- 14.05.2024 у зв`язку з тим, що пропустив обідню перерву;

- 15.05.2024 у зв`язку з тим, що відвозив дитину до навчального закладу;

- 03.05.2024 у зв`язку з тим, що проводив роз`яснювальну роботу на вулиці та був на обідній перерві;

- 14.05.2024 у зв`язку з тим, що відпрацьовував робочі питання на вулиці і був на обідній перерві;

- 14.05.2024 у зв`язку з тим, що відвозив дитину до навчального закладу;

- 13.05.2024 у зв`язку з тим, що проводив роз`яснювальну роботу біля приміщень, які знаходяться поруч із сільською радою та перебував на обідній перерві;

- 08.05.2024 у зв`язку з тим, що був присутнім на покладанні квітів до монументу загиблих солдат у Великій Вітчизняній війні, потім знаходився на обідній перерві, далі інспектував, як депутат, на своєму окрузі відремонтовану дорогу (а.с. 49-50).

За наслідками проведення службового розслідування щодо факту відсутності на роботі позивача 03.05.2024, 08.05.2024, 13.05.2024, 14.05.2024 та 15.05.2024, відповідно до протоколу засідання комісії від 17.05.2024, комісія з проведення службового розслідування Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області вирішила:

- визнати безпідставними та неповажними причини відсутності головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 на робочому місці 03.05.2024, 08.05.2024, 13.05.2024, 14.05.2024 та 15.05.2024;

- рекомендувати секретарю Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області звільнити ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв"язку із прогулом (в тому числі відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (а.с.34-37)

Враховуючи висновки комісії, викладені в акті службового розслідування від 17.05.2024 №1, керуючись статтями 42, 50, п.8 ст.59, п.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.4 ч.1 ст.40, статті 83 КЗпП України, секретарем Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області винесено розпорядження №136-к/тр від 17.05.2024 про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за прогул.

Листом від 21.05.2024 №676/02-08/24 Оліївська сільська ради Житомирського району Житомирської області повідомила позивача про прийняте розпорядження щодо звільнення з посади та необхідності отримання у відділі кадрів трудової книжки, вказане не оспорюється позивачем.

Позивач вважаючи, що відповідачем протиправно звільненого його з посади у зв"язку із прогулом, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

За змістом частини першої статті 54 Закону №280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом, - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади (частина третя статті 54 Закону №280/97-ВР).

Спеціальним законом, що регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III).

За змістом статті 2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 7 Закону №2493-ІІІ встановлено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", Про статус депутатів місцевих рад", Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

У силу частини першої статті 20 Закону №2493-ІІІ крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) /пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України/.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

А відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Приписами частини першої статті 1 Закону України від 15.03.2022 №2136-IX "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (далі - Закон №2136-IX) передбачено, що цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону №2136-IX у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У справі, що розглядається, позивача звільнено з посади головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за прогул відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Суд оцінює оскаржуване розпорядження секретаря Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області відповідно до критерію правомірності, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, а саме - чи прийнятий наказ: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України слідує, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

При цьому прогул, в розумінні КЗпП України, це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути підставою звільнення працівника.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі №572/2944/16-ц зазначено, що: "при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (пункт 2 частини першої статті 147 КЗпП України). Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причини його відсутності.

Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. До поважних причин відсутності на робочому місці слід відносити такі обставини, як: стихійні лиха, хвороба працівника або членів його сім`ї, нерегулярна робота транспорту, участь працівника в порятунку людей або майна, відмова від незаконного переведення та невихід у зв`язку з цим на нову роботу. Не вважаються прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці; відмова від незаконного переведення; відмова від роботи, протипоказаної за станом здоров`я, не обумовленої трудовим договором або в умовах, небезпечних для життя і здоров`я; невихід на роботу після закінчення строку попередження при розірвання трудового договору з ініціативи працівника".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 у справі №459/2618/17 вказано, що: "визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин.

Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.11.2021 у справі №235/5659/20 зазначено, що: "прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності".

У свою чергу матеріали справи свідчать, що актом від 03.05.2024 за підписом секретаря Оліївської сільської ради, заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, секретаря виконавчого комітету, та актами від 08.05.2024, 13.05.2024, 14.05.2024, 15.05.2024 за підписом заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальника відділу кадрової роботи та з питань служби в органах місцевого самоврядування, головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань служби в органах місцевого самоврядування підтверджено, факт відсутності головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 на роботі в періоди: з 08:00 год до 13:00 год 03.05.2024; з 12:00 год до 17:00 год 08.05.2024; з 08:00 год до 09:10 год та з 15:00 год до 17:00 год 13.05.2024; з 08:00 год до 09:30 год 14.05.2024; з 09:40 год до 13:00 год 14.05.2024; з 14:00 год до 15:00 год 14.05.2024; з 08:00 год до 09:00 год 15.05.2024; з 08:00 год до 09:40 год 17.05.2024 (а.с. 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45).

В свою чергу відповідно до пункту 1.32 Посадової інструкції головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 та Посадової інструкції головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району, позивач безпосередньо підпорядкований сільському голові, особа яка здійснює координацію діяльності є Керуючий справами апарату сільської ради (а.с.65-67, 68 -70).

Суд враховує, що в період виникнення спірних правовідносин, голова Оліївської сільської ради увільнений від виконання посадових обов`язків у зв`язку із призовом на військову службу 01.06.2022, саме тому повноваження голови ради покладено на секретаря Оліївської сільської ради, що не оспорюється сторонами.

Тобто, уповноваженими особами встановлено неодноразовість зазначеного факту, а саме відсутність позивача на роботі в зазначені дні.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що факт прогулу, тобто відсутності ОСОБА_1 на робочому місці понад три години знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2024 у справі №420/645/23 зазначив, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.

Суд враховує, що відповідачем в особі комісії з проведення службового розслідування, запропоновано позивачу надати пояснення щодо причин відсутності його на робочому місці.

Тобто, відповідачем вчинено дії щодо з"ясування інформації про причини відсутності на робочому місці ОСОБА_1 в зазначені час та дні.

У свою чергу, позивач скористався вказаним правом та у свої поясненнях зазначив про поважність причин відсутності його на робочому місці у зв`язку з:

- перебуванням на обідній перерві, яку він пропустив;

- відвезенням дитини до навчального закладу;

- проведенням роз"яснювальної роботи біля приміщення сільської ради;

- покладанням квітів до монументу та інспектування роботи, як депутата на своєму окрузі.

Перевіряючи доводи сторін щодо не/поважності причин відсутності на роботі ОСОБА_1 , суд враховує аналіз внутрішніх організаційно-правових документів, якими врегульовано основні завдання, обов`язки, права і відповідальність працівника при виконанні роботи на відповідній посаді, а також його повноваження.

Так, відповідно до п. 2.2 Посадової інструкції головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 , - надає посадовим особам апарату сільської ради та її виконавчих органів методичну та консультаційну допомогу з питань дотримання антикорупційного законодавства.

Отже суд дійшов висновку, що зазначення позивачем у письмових поясненнях таких причин відсутності на роботі, як: проведення роз"яснювальної роботи біля приміщення сільської ради з 08:00 год до 12:00 год 03.05.2024; з 09:40 год по 12:00 год 14.05.2024; з 16:00 год по 17:00 год 13.05.2024 без зазначення фактичних обставин виконання посадових обов"язків у зазначений час, без конкретизації осіб, яким надавалися роз"яснення та без будь-яких доказів на їх підтвердження не спростовують твердження відповідача про вчинення ОСОБА_1 прогулу в зазначений час.

Крім того, позивачем ні дисциплінарній комісії, ні суду не повідомлено жодних обставин необхідності проведення роз"яснювальної роботи поза робочим місцем, а саме приміщенням Оліївської сільської ради, а також про наявність осіб які можуть підтвердити той факт, що позивач виконував обов`язки поза межами приміщення сільської ради.

Щодо доводів позивача про відсутність на роботі через перебування на обідній перерві, яку він пропустив та переніс за часом, суд вказує наступне.

Відповідно до вимог чинного законодавства відсутність працівника на роботі в обідню перерву у час прогулу не зараховується. Згідно зі ст. 66 КЗпП перерва не включається до робочого часу і може використовуватися працівником на свій розсуд та саме в цей час працівник може відлучатися з місця роботи.

Однак суд наголошує, що як вказано в посадовій інструкції, позивач при виконанні посадових обов"язків керується, зокрема, розпорядженнями сільського голови, якими у свою чергу затверджується графік роботи сільської ради. Зазначене, позбавляє позивача, як посадову особу органу місцевого самоврядування, самовільно, без погодження з безпосереднім керівником (головою сільської ради, а в даному випадку секретарем сільської ради) переносити час обідньої перерви. Протилежного позивачем суду не доведено.

Щодо доводів позивача про відсутність на роботі 08.05.2024 в період часу з 14:30 год по 17:00 год через інспектування діяльності роботи на своєму окрузі, як депутата сільської ради, суд вказує наступне.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутат місцевої ради здійснює свої повноваження, не перериваючи основну виробничу або службову діяльність.

Відповідно до ст.119 Кодексу Законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Згідно з положеннями статті 32 Закону України Про статус депутатів місцевих рад передбачено звільнення депутата місцевої ради від виробничих або службових обов`язків для виконання депутатських повноважень:

- на час сесії чи засідання постійної комісії місцевої ради, а також для здійснення депутатських повноважень в інших передбачених законом випадках депутат місцевої ради звільняється від виконання виробничих або службових обов`язків;

- у разі здійснення депутатських повноважень у робочий час депутату місцевої ради за основним місцем роботи відшкодовуються середній заробіток та інші витрати, пов`язані з депутатською діяльністю, за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету.

Положеннями статті 10 Закону України Про статус депутатів місцевих рад передбачені обов`язки депутата місцевої ради у виборчому окрузі.

У виборчому окрузі депутат місцевої ради зобов`язаний:

1) підтримувати зв`язок з виборцями, місцевою організацією політичної партії, яка висунула його кандидатом у депутати місцевої ради, відповідною територіальною громадою, а також громадськими організаціями, трудовими колективами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади, розташованими на відповідній території;

2) не рідше одного разу на півріччя інформувати виборців про роботу місцевої ради та її органів, про виконання планів і програм економічного і соціального розвитку, інших місцевих програм, місцевого бюджету, рішень ради і доручень виборців;

3) брати участь у громадських слуханнях з питань, що стосуються його виборчого округу, в організації виконання рішень ради та її органів, доручень виборців, у масових заходах, що проводяться органами місцевого самоврядування на території громади або виборчого округу;

4) вивчати громадську думку; вивчати потреби територіальної громади, інформувати про них раду та її органи, брати безпосередню участь у їх вирішенні;

5) визначити і оприлюднити дні, години та місце прийому виборців, інших громадян; вести регулярний, не рідше одного разу на місяць, прийом виборців, розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення.

Водночас суд зауважує щодо процедури звільнення позивача, як працівника, від виконання службових повноважень за основним місцем роботи на час виконання депутатських повноважень, у даному випадку інспектування відремонтованої дороги. Вказане звільнення позивача має здійснюватися оформленням наказу (розпорядженням) роботодавця, в даному випадку голови (секретаря) сільської ради або щонайменше усною домовленістю (повідомленням) роботодавця про причини відсутності на робочому місці позивача.

Суд зауважує, що позивач є посадовою особою органу місцевого самоврядування, та як наслідок, має виконувати посадові обов`язки, дотримуватись правил трудового розпорядку, а у випадку відсутності на роботі повідомляти свого роботодавця про причини відсутності на робочому місці.

Щодо доводів позивача про поважність причин відсутності його на роботі у зв"язку з сімейними обставинами, суд зазначає наступне.

Документально підтверджена рішенням Богунуського районного суду м.Житомира від 19.07.2023 обставина, що позивач самостійне виховує доньку без матері, є вагомою, щодо його відсутності на роботі у зв"язку з необхідністю врегулювання сімейних питань, зокрема, навчання доньки та інше.

Однак суд не може врахувати й поведінки позивача при встановленні даних обставин, оскільки позивач в жодному випадку не зазначив про доведення до відома роботодавця, в обраний ними будь-яких спосіб комунікації, інформації про причини відсутності на роботі, крім як надання письмових пояснень під час службового розслідування відсутності на роботі.

Саме тому, суд дійшов висновку, що вказана позивачем причина відсутності на роботі (необхідність вирішення сімейних обставин у зв"язку із самостійним вихованням доньки в період часу з 08:00 год по 09:00 год - 15.05.2024 та в той же час 14.05.2024) не може бути достатньою підставою для визнання протиправним та скасування розпорядження, правомірність якого підтверджено у своїй сукупності іншими обставинами.

Суд зауважує, що позивач перебуваючи на посаді органі місцевого самоврядування, мав усвідомлювати факт перебування у триваючих трудових відносинах з Оліївською сільської радою та, як наслідок, мав виконувати свої посадові обов`язки, дотримуватися правил трудового розпорядку, а у випадку відсутності на роботі повідомляти свого роботодавця про причини відсутності на робочому місці.

З огляду на вказане, позивач не спростував висновок відповідача, покладений в основу спірного розпорядження, та не довів наявність підстав для його скасування.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки вказані доводи ґрунтуються на безпідставному тлумаченні позивачем вимог законодавства, та як наслідок, відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул. Леоніда Ступницького, 68, с. Оліївка, Житомирська обл., Житомирський р-н,12402. ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 31 березня 2025 р.

31.03.25