Справа № 620/14859/21
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Штульман І.В.,

суддів - Заїки М.М., Черпака Ю.К.,

при секретарі - Рожок В.В.,

за участі - Манжули Н.Л. - представника Чернігівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 (далі - позивач; ОСОБА_2 ) звернулась в Чернігівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Чернігівської міської ради (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_3 (далі - третя особа; ОСОБА_3 ), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28 квітня 2021 року №7/VІІІ-16 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва та для будівництва індивідуальних гаражів», яким Чернігівська міська рада на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №620/3483/20, ураховуючи вимоги частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), невідповідності заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення» згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), відмовила ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою), орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати Чернігівську міську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,10 га, кадастровий номер :02:026:5294, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2023 року, адміністративний позов було задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2023 року касаційну скаргу Чернігівської міської ради було задоволено частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2023 року скасовано, справу №620/14859/21 за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відправлено на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що вирішуючи цей спір суди попередніх інстанцій: не з`ясували, чи знаходиться запитувана позивачем ОСОБА_2 для відведення земельна ділянка в межах зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що місце розташування запитуваної позивачем земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,10 га (кадастровий номер :02:026:5294) не відповідає вимогам генерального плану міста Чернігова та Тимчасовому порядку використання території міста Чернігова, оскільки збільшення площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:6157 з 0,0491 га до 0,10 га можливе лише за рахунок її розширення за рахунок земель зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», землі якої не передбачені для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

Не погоджуючись із рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що відповідачем не надано доказів, що бажана для позивача земельна ділянка відноситься до зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення".

Позивач ОСОБА_2 вважає, що вона виконала всі юридично значущі дії для отримання бажаної земельної ділянки у власність.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 березня 2025 року.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд задовольнити вимоги повністю з викладених у ній мотивів і підстав.

Від позивача ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи №620/14859/21 без її участі.

Від третьої особи надійшло ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи №620/14859/21 без його участі.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 02 квітня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 15 листопада 2019 року звернулась з клопотанням до Чернігівської міської ради, в якому просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :02:026:5294, наданою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 . Вказала, що до бажаної земельної ділянки входить земельна ділянка площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_3 згідно договору оренди від 05 липня 2006 року, а тому в разі потреби просила надати дозвіл на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки з «для городництва» на «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)» (т. 3 а.с.150-151).

27 лютого 2020 року Чернігівською міською радою прийнято рішення №52/VII-16, пунктом 7 якого позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,10 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) (т.1 а.с.62).

Вказане рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №620/3483/20, було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано пункт 7 рішення Чернігівської міської ради від 27 лютого 2020 року №52/VII-16 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам - учасникам АТО, учасникам бойових дій, ветеранам війни та членам сімей загиблих учасників АТО для індивідуального дачного будівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва, для будівництва індивідуальних гаражів та для городництва", за яким ОСОБА_2 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язано Чернігівську міську раду повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1 а.с.77-82).

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року виправлено описку у вступній частині повного тексту вищевказаної постанови шляхом зазначення вірної дати винесення постанови « 18.03.2021» (т.1 а.с.83-84).

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №620/3483/20, враховуючи вимоги частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, невідповідності заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення» згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), Чернігівська міська рада прийняла рішення №7/VІІІ-16 від 28 квітня 2021 року, пунктом 12 якого відмовила позивачу ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вважаючи пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28 квітня 2021 року №7/VІІІ-16 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва та для будівництва індивідуальних гаражів» (далі - Рішення №7/VІІІ-16) протиправним та таким, що підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звернулася в Чернігівський окружний адміністративний суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з наступного.

Земельні відносини на території України регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

В силу пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу зазначених норм, будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку.

Норми частини сьомої статті 118 ЗК України кореспондуються з положеннями частини третьої статті 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи наведені правові норми, суд звертає увагу, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зі змісту пункту 12 Рішення №7/VІІІ-16 вбачається, що Чернігівською міською радою було відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що згідно з планом зонування (Додаток 1) Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради від 28 грудня 2011 року (далі - Тимчасовий порядок використання території м. Чернігова), земельна ділянка віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення».

Відповідно до Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, переважними видами забудови та використання земельних ділянок зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення» є парки (в тому числі спеціалізовані), лісопарки, лугопарки; сквери, бульвари, алеї; зоопарки; водні простори; пляжі з пляжним обладнанням, рятувальні станції; оглядові майданчики; малі архітектурні форми; фонтани, декоративні водоймища; облаштовані місця для пікніків, рибальства, допоміжні будівлі для організації відпочинку на природі; лижні та кінні траси; кінноспортивні центри; стадіони, спортивні майданчики, площинні спортивні споруди; поля для гри в гольф; існуючі об`єкти стаціонарної рекреації.

Тимчасовим порядком використання території м. Чернігова не передбачено передачу земельних ділянок даної зони Р-2 за іншим цільовим призначенням, зокрема для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

У справі №620/3483/20 судами було встановлено, що рішенням міської ради від 20 грудня 2018 року №37/VII-18 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичний особам» (пункт 11) Управлінню житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 180 га, в районі АДРЕСА_3 (за виключенням земельних ділянок на яких розміщені існуючі об`єкти житлової та громадської забудови), для будівництва та обслуговуватися інших будівель громадської забудови (для організації відпочинку та оздоровлення населення, благоустрою території, утримання та рекреаційного використання зелених насаджень) з подальшою передачею земельної ділянки в постійне користування. Без права житлової забудови.

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що з генерального плану міста Чернігова, який розміщений на веб-сторінці Чернігівської міської ради та копії якого наявні в матеріалах справи, вбачається, що земельні ділянки по АДРЕСА_1 у місті Чернігів відносяться до рекреаційно-житлової забудови, в тому числі земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:5294 та :02:026:6157 (т. 3 а.с 152, 154).

Земельні ділянки, із вищезазначеними кадастровими номерами, знаходяться на краю рекреаційно-житлової забудови, яка межує з зоною Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: викопіюванням з плану зонування (т.3 а.с.153), даними державного земельного кадастру (т. 3 а.с.5).

Тобто, збільшення площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:6157 з 0,0491 га до 0,10 га можливе лише за рахунок земель зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», землі якої не передбачені для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що відповідачем не надано доказів, що бажана позивачем земельна ділянка відноситься до зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення" є помилковими та спростовуються, зокрема, наданими відповідачем до касаційної скарги матеріалами.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Чернігівською міською радою було правомірно відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки збільшення площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:6157 з 0,0491 га до 0,10 га можливе лише за рахунок земель зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», землі якої, як встановлено судом, не передбачені для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

Доводи апелянта про те, що він виконав всі юридично значущі дії для отримання бажаної земельної ділянки у власність, а відтак має право на отримання такої земельної ділянки у власність є необґрунтованими, оскільки саме по собі вчинення необхідних для отримання земельної ділянки юридично значущих дій, за умови відсутності права на її отримання, не може бути підставою для прийняття рішення про надання такої земельної ділянки у власність.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі позивача доводи висновки Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі №620/14859/21- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді М.М. Заїка

Ю.К. Черпак

Повне рішення виготовлено 26 березня 2025 року.