Справа № 580/3101/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 березня 2025 року справа № 580/3101/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Руденко А. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до господарського суду Черкаської області про встановлення наявності чи відсутності компетенції, надання копії розпорядчого акта та надання роз`яснень,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до господарського суду Черкаської області (далі відповідач), в якій просить:

- встановити в судовому порядку наявність чи відсутність компетенції (повноважень) господарського суду Черкаської області як суб`єкта владних повноважень.

- надати позивачу завірену належним чином копію розпорядчого акта Президента України, яким утворено господарський суд Черкаської області;

- роз`яснити позивачу, яким законом визначено порядок утворення господарського суду Черкаської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 11.03.2025 подала запит до господарського суду Черкаської області на отримання публічної інформації щодо надання позивачу завіреної належним чином копії розпорядчого акта, яким утворено юридичну особу публічного права господарський суд Черкаської області з кодом ЄДРПОУ 0350051. У відповіді керівник господарського суду Черкаської області Довгань К. не заперечив, що є розпорядником запитуваної інформації та повідомив, що юридична особа господарський суд Черкаської області діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО № 16697 від 04.06.1991. Позивач вважає, що така відповідь суб`єкта владних повноважень є порушенням її права на доступ до публічної інформації відповідно до п. 2 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Тобто є неправомірною відмовою в задоволенні запиту на інформацію. 14.03.2025 позивач подала повторний запит щодо надання вказаної публічної інформації. Того ж дня відповідач надіслав на електронну пошту позивача відповідь на запит у вигляді завіреної печаткою копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №16697 від 04.06.1991. Позивач зазначила, що юридична особа господарський суд Черкаської області з кодом ЄДРПОУ 0350051 діє на підставі нікчемного документа. Позивач, вважаючи, що вона має підстави в судовому порядку встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) господарського суду Черкаської області як суб`єкта владних повноважень, звернулася до суду з цим позовом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя з`ясував наявність підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі з огляду на таке.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суддя звертає увагу, що кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 820/3713/17 за змістом наведених правових норм, компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

У постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 802/833/17-а сформовано висновок, відповідно до якого, компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань. Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір. Завданням суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, є розв`язання законодавчої колізії, а також усунення наслідків дублювання повноважень.

Суддя зазначає, що у цій справі позивачем є фізична особа, яка звертається з позовом до суб`єкта владних повноважень і нею заявлена позовна вимога щодо встановлення наявності/відсутності компетенції суб`єкта владних повноважень, а також похідні вимоги щодо надання позивачу копії розпорядчого акта та надання певних роз`яснень.

Разом з тим, наведеними вище правовими нормами передбачено, що компетенційний спір може виникати виключно між суб`єктами владних повноважень. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Це означає, що фізична особа не може бути позивачем у спорі про наявність/відсутність компетенції суб`єкта владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Отже з наведеної норми Конституції України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Таким чином, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Указаний принцип також закріплений в частині 1 статті 6 КАС України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Заявлені у цій справі позивачем як фізичною особою позовні вимоги про наявність/відсутність компетенції суб`єкта владних повноважень не є юридичним спором у правовідносинах, розгляд яких передбачено нормами чинного процесуального закону і у зазначеному у позові формулюванні не може бути самостійним предметом судового розгляду. Вимоги про надання копії розпорядчого акта та надання певних роз`яснень є похідними від вимоги про встановлення компетенції й тому згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України не може бути предметом окремого судового розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, а також беручи до уваги правові висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у зазначених вище постановах, за відсутності компетенційного спору між позивачем та відповідачем провадження у справі щодо цієї позовної вимоги про встановлення наявності/відсутності компетенції суб`єкта владних повноважень та похідної вимоги не може бути відкрито.

На виконання приписів КАС України суддя роз`яснює, що цей спір не може бути вирішено судами, у т.ч. у порядку адміністративного судочинства, а у разі відмови у відкритті провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ураховуючи зазначене, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі.

Керуючись ст. ст. 2-20, 143, 170-171, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до господарського суду Черкаської області про встановлення наявності чи відсутності компетенції, надання копії розпорядчого акта та надання роз`яснень.

Копію ухвали разом із позовною заявою, доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяАлла РУДЕНКО