Справа № 160/25364/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25364/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року (головуючий суддя Луніна О.С. )

в адміністративній справі № 160/25364/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 20.09.2024 до суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила - визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 16.04.2024 №0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік;

- податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 №0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.;

- рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 №0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що вона є власником бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та набула право власності на частини об`єкту нерухомого майна на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Трощій Н.Г. від 19.01.2018 року та від 02.02.2018 року. 09.09.2024 року за вих.№33/24 адвокатом Буденковою Наталією, яка діяла в інтересах позивачки, в порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було направлено запит до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, розглянувши який відповідач надав лист №64110/04-36-13-09-10 від 11.09.2024 року, яким повідомив про наявність податкового боргу за податковим зобов`язанням в загальному розмірі 8530,44 грн., який виник на підставі сформованого та направленого позивачу податкового повідомлення-рішення: ППР від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік. Крім того, відповідачем повідомлено, що відповідно до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, позивачці в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436 на загальну суму боргу 8530,44 грн. та згідно пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України винесено рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 №0-0436. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області в податковому повідомленні-рішенні від 16.04.2024 №0-0403-UA0075117 здійснює нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на тип майна «Будівлі готельні». Оскільки позивачка з 20.10.2020 року по теперішній час перебуває за кордоном, а тому вона, як адресат, не була повідомлена про надходження зазначених поштових відправлень на її ім`я, не одержувала їх під особистий підпис з пред`явленням документу, який посвідчує особу у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Укрпошта», крім того, у власності позивачки відсутній таким тип майна як "Будівлі готельні", вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік; податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 №0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.; рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн., у зв`язку з чим звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117, видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області про збільшення суми грошового зобов`язання на суму на суму 8530 грн.44 коп.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 №0-0436, видану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за фактом наявності в ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 8530 грн.44 коп.

Визнано протиправним та скасовано рішення №0-0436 про опис майна у податкову заставу від 12.08.2024 року, видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що "готель" та "база відпочинку" є різними типами об`єктів нерухомого майна, які входять до групи «Колективні засоби розміщення». Розмежовані ці різні види будівель і в рішеннях органу місцевого самоврядування, якими затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на 2023 рік, відповідно: рішення Петриківської селищної ради від 14.07.2021 року № 202-7/VІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів на 2023 рік». Таким чином, відомості внесені відповідачем до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень щодо предмету оподаткування суперечать діючому законодавству України, тому дійшов висновку про необхідність визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.04.2024 № 0-0403-UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік; податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.; рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, відповідно пп. 266.7.1. п. 266.3 ст. 266 ПКУ здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Отже, при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом, база оподаткування визначається з урахуванням вимог пп.266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПКУ, а ставка податку відповідно до рішень територіальних громад, встановлених до бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості згідно Кодексу. Контролюючим органом податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сформовано відповідно до вимог податкового законодавства. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 п.266.9 ст.266 ПКУ). Згідно п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПКУ, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Звертаємо увагу суду,що пільги із сплати податку щодо об`єкту нерухомого майна - база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 212,2кв.м. Рішенням Петриківської селищної ради від 14.07.2021 №202-7/VIII «Про затвердження Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та нормами Податкового кодексу не передбачені.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 податкового боргу, відповідно до вимог п.59.1 ст.59 ПКУ в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу (Форма «Ф») від 12.08.2024 №0-0436 на суму 8 530,44 гривень, та відповідно до п.89.3 ст. 89 ПКУ винесено рішення про опис майна у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436. Податкова вимога та рішення про опис майна направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 та отримані особисто боржником 17.08.2024.

Зазначає, що акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача. Отже, такий акт не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , за даними інформаційної системи ДПС України «Податковий блок» ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кам`янській ДПІ ГУ ДПС як платник податку на нерухоме майно, за об`єкт нерухомості:

- база відпочинку «Лазурь», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 212,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237 та є одноосібним власником майна.

Інформація про наявність права власності на нерухоме майно підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відмінне від земельної ділянки.

Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №64110/04-36-13-09-10 від 11.09.2024 року позивачку повідомлено про наявність податкового боргу за податковим зобов`язанням в загальному розмірі 8530,44 грн., який виник на підставі сформованого та направленого позивачці податкового повідомлення-рішення:

- ППР від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік.

Станом на 15.07.2024 року за даними інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу по ОСОБА_1 податковий борг не погашений та становить 8530,44 грн.

Позивачка з 20.10.2020 року по теперішній час перебуває за кордоном, а тому вона, як адресат, не була повідомлена про надходження зазначених поштових відправлень на її ім`я, не одержувала їх під особистий підпис з пред`явленням документу, який посвідчує її особу у відділенні №51931 АТ «Укрпошта».

У власності позивачки відсутній таким тип майна як "Будівлі готельні".

Позивачка вважає протиправними:

податкове повідомлення-рішення від 16.04.2024 №0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік;

податкову вимогу форми «Ф» № 0-0436 від 12.08.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.;

рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 №0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн. Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Право визначення поняття, база оподаткування, ставка та строки сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості регламентується приписами статті 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є органи доходів і зборів.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів визначений статтею 42 Податкового кодексу.

Пунктом 42.1. статті 42 Податкового кодексу України визначено, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата ( п.42.3.ст. 42 ПКУ).

В силу пункту 42.5. статі 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 45.1 статті 45 Податкового кодексу обов`язок платника податків - фізичної особи визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктом 58.1. статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено передбачені цим пунктом факти.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому

податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів № 610 від 30.06.2017, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання.

Відповідно до абзацу 4 пункту 7 розділу 4 Порядку № 610 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

Пунктами 56.1, 56.2 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з абзацу 1 пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно з пунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що Рішеннями Петриківської селищної ради від 14.07.2021 №202-7/VIIІ «Про затвердження Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» встановлено ставку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (а.с. 75-79).

Вказані ставки встановлюються та вводяться в дію з 01.01.2022.

Зокрема, у вказаному рішенні Петриківської селищної ради від 14.07.2021 №202-7/VIIІ визначені стави податку за 1м.кв. для фізичних осіб в розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати щодо будівель нежитлових, готелів ресторанів та подібних будівель, будівель готельних, для інших будівель для тимчасового проживання, інших будівель для тимчасового проживання, не класифікованих раніше (а.с.76, 76 з/с).

Отже, ставка вказаного податку рішенням Петриківської селищної ради від 14.07.2021 №202-7/VIIІ встановлена на рівні 1%, а не на рівні 0,6% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м2 бази оподаткування

При цьому, матеріали справи містять податкове повідомлення-рішення від 16.04.2024 №0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за податковий період 2023 рік (а.с 28);

податкову вимогу форми «Ф» № 0-0436 від 12.08.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн. (а.с. 64);

рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 №0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн. (а.с. 72 з/с). Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в податковому повідомленні-рішенні від 16.04.2024 №0-0403-UA0075117 застосовано ставку податку 0,6%, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного (податкового) періоду 6700грн., з урахуванням площі нежитлової нерухомості (212,2 х 6700 х 0.6% = 8530,44 ), тому сума податкового зобов`язання визначена в розмірі 8530,44 грн.

При цьому відповідач визначив тип об`єкта нерухомості як «інші будівлі».

Нормами п. п. 14.1.129 прим. 1 п.п. 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначені об`єкти нежитлової нерухомості будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, поділяються на такі типи:

- будівлі готельні готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

- будівлі офісні будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

- будівлі торговельні торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

- гаражі гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

- будівлі промислові та склади;

- будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

- господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо

- інші будівлі.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

Ставка податку на нерухомість встановлюється органами місцевого самоврядування залежно від типу об`єктів та їх місцезнаходження у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного року, та не може перевищувати 1,5 % за 1 кв. метр.

При цьому, контролюючий орган застосував ставку податку в розмірі 0,6%, що не відповідає Рішенню Петриківської селищної ради від 14.07.2021 №202-7/VIIІ «Про затвердження Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (яким передбачена ставка 1%).

Як наслідок, податкове повідомлення-рішення від 16.04.2024 №0-0403- UA0075117 підлягає скасуванню, оскільки ставка податку, що застосована податковим органом не відповідає ставці податку на нерухомість, яка встановлена органом місцевого самоврядування (а саме Рішенню Петриківської селищної ради від 14.07.2021 №202-7/VIIІ).

Податкове повідомлення-рішення №0-0403- UA0075117 від 16.04.2024 є основою для прийняття податкової вимоги та рішення про опис майна.

Оскільки вказане податкове повідомлення-рішення не відповідає нормам податкового законодавства, то тягне за собою скасування і податкової вимоги форми «Ф» № 0-0436 від 12.08.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн. та скасування рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 №0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того слід зазначити, що згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток; які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується за місцем розташування об`єкта оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями бюджетного кодексу України.

Контролюючим органом з урахуванням вимог статей 56, 57 Податкового кодексу України у зв`язку з несплатою позивачкою податкового зобов`язання в розмірі 8530,44грн., що зазначено в податковому повідомленні-рішенні, дійшов висновку, що грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України по ОСОБА_1 в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 №0-0436, видану ГУ ДПС у Дніпропетровській області за фактом наявності у ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 8530,44 грн. та відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України та винесено рішення про опис майна у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436, видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Водночас колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в рішенні про опис майна у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436 не зазначено, яке саме майно описане в податкову заставу (а.с. 72з/с).

При цьому у відповіді відповідача адвокату Наталії Буденковій №64110/6/04-36-13-09-10 від 11.09.2024 зазначено, що станом на 11.09.2024 податкову заставу не зареєстровано (а.с.26).

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків та відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до статті 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Однак, до матеріалів справи не надано доказів оформлення зазначеного акта та направлення його позивачці, що є порушенням вимог даної статті.

З приводу направлення податкового повідомлення-рішення податкової вимоги та рішення про опис майна на податкову адресу ОСОБА_1 колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , що датовані 14.05.2024 та 17.08.2024 (а.с.13, 27, 72).

Вказані рекомендовані повідомлення містять зазначення, що вони вручені особисто ОСОБА_2 .

Відповідно до п.45.1 ст. 45 ПКУ платник податків фізична особа зобов`язаний визначати свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податку у контролюючому органі.

Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

В силу п.70.7 ст. 70 ПКУ та п.1 розд. ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822 фізичні особи платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки фізичної особи платника податків протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання заяви за формою №5ДР (додаток 12 до Положення №822).

Матеріали справи не містять підтверджень, що позивачка зверталася до податкового /контролюючого органу з заявою форми 5ДР щодо зміни податкової адреси.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відповідач належним чином виконав свій обов`язок щодо направлення позивачці відповідних документів за адресою: АДРЕСА_2 .

09.09.2024 року за вих.№33/24 представником позивачки, який діяв в інтересах позивачки, в порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було направлено запит до Головного ДПС у Дніпропетровській області щодо наявності у позивачки податкових зобов`язань та податкового боргу.

Позивачка зазначає, що контролюючим органом на запит адвоката не було надано податкове повідомлення-рішення, однак були надані копії Корінця ППР форми «Ф» №0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік та копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ідентифікатор №276, на якому міститься відмітка про вручення адресату « ОСОБА_3 » « 14.05.2024 р.».

Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №64110/04-36-13-09-10 від 11.09.2024 року позивачку повідомлено про наявність податкового боргу за податковим зобов`язанням в загальному розмірі 8530,44 грн., який виник на підставі сформованого та направленого позивачці податкового повідомлення-рішення:

- ППР від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до статті 89 Податкового Кодексу України встановлено процедурний порядок реалізації контролюючим органом права податкової застави, який не був дотриманий ГУ ДПС у Дніпропетровській області, рішення керівника контролюючого органу, акт опису майна, на яке поширено право податкової застави не був пред`явлений позивачці, як платнику податків, що суперечить пункту 89.3 зазначеної статті, яка в свою чергу не вчиняла дій спрямованих на ухилення від підписання акту опису майна, на яке поширено право податкової застави або не допуску податкового керуючого для здійснення його опису.

Щодо об`єкту нерухомого майна, яке підлягає оподаткуванню, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка набула право власності на частини об`єкту нерухомого майна на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Трощій Н.Г. від 19.01.2018 року реєстровий №2-16 (номер запису про право власності 24458206) та на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Трощій Н.Г. від 02.02.2018 року реєстровий № 2-70 (номер запису про право власності 24660974), що в цілому складає розмір частки 1/1.

Складовими частинами зазначеного об`єкта нерухомого майна є:

-будинок відпочинку, А-2 (додаткові відомості: площа 160,3 кв.м);

-кухня, Б-1 (додаткові відомості: площа 15,7 кв.м);

-будинок відпочинку, В-1 (додаткові відомості: площа 14,5 кв.м);

-сарай, Г-1 (додаткові відомості: площа 6,0 кв.м);

-сарай, Д-1(додаткові відомості: площа 15,7 кв.м);

-огорожа, 1;

-ворота, 2;

-цоколь, 3;

-підпірна стінка, 4;

-хвіртка, 5;

-тротуар.

Інформація про наявність права власності на нерухоме майно підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до ДБН В.2.2-20:2008 Будинки і Споруди «Готелі» готель - це один із засобів розміщення, який визначається згідно із вимогами ДСТУ 4527, тут: будинок або комплекс приміщень для тимчасового розміщення (проживання). Має номерний фонд, службу прийому, інші служби, що забезпечують надання готельних послуг (пункт 3.3).

Колективний засіб розміщення - це засіб розміщення, в якому надають місце для ночівлі в приміщенні для груп осіб більше ніж одна сім`я, до складу яких згідно із вимогами ДСТУ 4527 входять: готель, агротель, акватель, апартамент-готель, апарт-готель, база відпочинку, ботель, будинок відпочинку та інші.

Таким чином "готель" та "база відпочинку" є різними типами об`єктів нерухомого майна, які входять до групи «Колективні засоби розміщення».

Розмежовані ці різні види будівель і в рішеннях органу місцевого самоврядування, якими затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на 2023 рік (рішення Петриківської селищної ради від 14.07.2021 року №202-7/VІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів на 2023 рік»).

Таким чином, відомості внесені відповідачем до податкового повідомлення-рішення щодо предмету оподаткування суперечать діючому законодавству України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0-0403- UA0075117 від 16.04.2024 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік; податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.; рішення про опис у податкову заставу №0-0436 від 12.08.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування. Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.03.2025 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова