Справа № 140/1022/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1022/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФ України у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУПФ України у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування рішення №07 від 23.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити пенсію за віком з 01.02.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 15.01.2025 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив необхідні документи.

ГУ ПФУ у Вінницькій області 23.01.2025 прийнято рішення №1895/03-16 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає, що відповідачем не враховано до страхового стажу відомостей про період його роботи на території російської федерації, що є прямим порушенням його прав, соціальних гарантій та інтересів, гарантованих чинним законодавством України.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов представник ГУПФ України у Волинській області позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що необхідний страховий стаж визначений частиною третьою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить з 1січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 15 до 22 років. Страховий стаж Позивача становить 13 років 06 місяців 08 днів.

У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 01.09.1981 по 30.11.1981, 05.07.1982 по 05.10.1982, 21.10.1982 по 13.02.1984, з 15.08.1985 по 13.12.1985 в російській федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 06.08.1978, страховий стаж зараховується на території РРФСР по 31.12.1991 при умові, якщо заявник в заяві на призначення пенсії зазначить інформацію щодо отримання/ неотримання пенсії на території рф;

- період роботи зазначений в трудовій книжці НОМЕР_1 дата заповнення 06.08.1978 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 дата заповнення 17.02.2009 в російській федерації з 19.02.2008 по 17.02.2009, з 13.06.2009 по 30.06.2009, з 07.07.2009 по 09.10.2009, з 01.10.2010 по 14.07.2011, з 06.10.2011 по 18.12.2011, з 26.12.2011 по 07.04.2012, з 27.11.2012 по 13.05.2013, з 23.11.2013 по 11.04.2014, з 14.08.2014 по 13.07.2015, з 03.02.2016 по 03.10.2016, з 23.12.2016 по 06.05.2017, з 26.04.2018 по 28.05.2019, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

Отже, відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 російська федерація з 01.01.2023 не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак, дія вказаної угоди між Україною та російською федерацією припинилась внаслідок виходу з Угоди одного з підписантів, а саме російської федерації, з 01.01.2023.

Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13.03.1992 припинила дію з 19.06.2023 щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

Тому пенсії громадян, які проживали, працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як наслідок до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

З врахуванням наведеного у відповідача не було законних підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві на позов представник ГУПФ України у Вінницькій області позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 65 років. Починаючи з 01.01.2025, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 роки мають особи за наявності страхового стажу від 15 років до 22 року.

Вік позивача на дату звернення - 65 років 00 місяців 1 день.

Страховий стаж позивача становить 13 років 06 місяців 08 днів.

За результатами розгляду документів, долучених до звернення, а саме, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 дата заповнення 06.08.1978 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 дата заповнення 17.02.2009 до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 01.09.1981 по 30.11.1981, 05.07.1982 по 05.10.1982, 21.10.1982 по 13.02.1984, з 15.08.1985 по 13.12.1985 в російській федерації, страховий стаж зараховується на території РРФСР по 31.12.1991 при умові, якщо заявник в заяві на призначення пенсії зазначить інформацію щодо отримання/ неотримання пенсії на території рф;

- період роботи в російській федерації з 19.02.2008 по 17.02.2009, з 13.06.2009 по 30.06.2009, з 07.07.2009 по 09.10.2009, з 01.10.2010 по 14.07.2011, з 06.10.2011 по 18.12.2011, з 26.12.2011 по 07.04.2012, з 27.11.2012 по 13.05.2013, з 23.11.2013 по 11.04.2014, з 14.08.2014 по 13.07.2015, з 03.02.2016 по 03.10.2016, з 23.12.2016 по 06.05.2017, з 26.04.2018 по 28.05.2019, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01 грудня 2022 року №2783-IX, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.

Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» №1906 від 29.06.2004, містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору.

У період зупинення дії міжнародного договору Україна утримується від дій, які могли б перешкодити поновленню дії договору.

Отже, при призначенні пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації стаж можливо зарахувати по 31.12.1991.

Крім того, Законом України від 25.04.2024 №3674-ІХ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» доповнено розділ ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пунктом 5-1 «Періоди трудової діяльності з 01 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України». Такі міжнародні договори між Україною та російською федерацією відсутні.

Представник відповідача ГУПФ України у Вінницькій області вважає, що Головне управління діяло в межах повноважень визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави вважати, що вчинено будь які протиправні дії відносно позивача.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду України, за місцем свого проживання, із заявою для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

З урахуванням зазначеного Порядку, визначено орган, що розглядатиме заяву ОСОБА_1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду заяви позивача, Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 23.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості згідно поданих заявником документів.

Не погодившись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави призначення пенсійних виплат, є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).

Згідно пункту 1.1 Порядку, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком через відсутність інформації щодо неодержання позивачем пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

Сторонами не заперечується, що позивач у 2014 році у період трудової діяльності проживав на території російської федерації.

З 23 червня 2024 року набрав чинності Закон України від 25 квітня 2024 року №3674-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до пункту 14-4 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан. Дипломатичні відносини з державою-агресором було розірвано.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992. Крім того, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь у вказаній Угоді.

Зазначені обставини унеможливлюють обмін інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації, тому норми чинного законодавства вимагають від заявника надати власне письмове підтвердження при поданні заяви про призначення пенсії, що він не перебуває на пенсійному забезпеченні в органах російської федерації.

Матеріалами справи не підтверджується факт того, що позивачем в заяві про призначення пенсії було наявне власне письмове підтвердження щодо неодержання ним пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

За таких обставин, відповідач станом на розгляд заяви позивача про призначення пенсії за віком не володів будь-якою інформацією щодо неодержання ним пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, про що зазначив у спірному рішенні, а тому у суду відсутні підстави вважати, що рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Будь-яких доводів на підтвердження позивачем в заяві про призначення пенсії за віком, а саме повідомлення пенсійному органу про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, які б свідчили про незаконність рішення або дій відповідача у спірних правовідносинах та могли бути оцінені судом, позивачем не наведено.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, місто Вінниця, вулиця Зодчих, 22, )

Суддя В.В. Дмитрук