Справа № 120/3968/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3968/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Юлія Миколаївна

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

27 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 27.12.2023 року № , відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 90591 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 27.12.2023 року.

Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, сплачений судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення матеріальних та процесуальних норм, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову. Апелянт зазначає, що позивачем занижено базу оподаткування операцій з постачання товарів за рахунок реалізації товарів за ціною нижчою придбання таких товарів, що призвело до заниження податкового зобов`язання на суму 135166 грн.

Також зазначає, що перевіркою встановлено, що позивачем включено до податкового кредиту за червень 2022 року суму ПДВ 5750 грн. згідно з податковою накладною від 09.06.2022 року. Так у результаті заниження податкових зобов`язань на загальну суму 135166 грн., та завищення податкового кредиту на 5750 грн., встановлено заниження ПДВ на суму 50325 грн., в т.ч. за травень 2022 року на 33515 грн., за червень 2022 року на 16810 грн., та завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 90591 грн.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність із переробки шкур великої рогатої худоби.

Передумовами спору в цій справі стали результати виконаної посадовими особами відповідача податкової перевірки позивача по декларуванню від`ємного значення ПДВ до відшкодування за вересень 2023 року.

Так, на підставі направлення від 24.11.2023 року № 5194, виданого ГУ ДПС у Вінницькій області та наказу від 14.11.2023 року № 3177к, виданого ГУ ДПС у Вінницькій області на підставі п.п. 191. 1.6 п. 19'.1 ст. 19, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.л. 78.1.8 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість вх. № від 18.10.2023 року (далі - Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого за період з 01.07.2020 року по 30.09.2023 рік.

Результати цієї перевірки оформлені актом від 06.12.2023 року № 23798/02-32-24-05/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за період з 01.07.2020 року по 3.09.2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету за вересень 2023 року (далі - Акт перевірки).

Як слідує з акту перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2023 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах (з 01.07.2020 року по 31.08.2023 рік), встановлено порушення платником податків:

- п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 90591 грн.

Перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкового кредиту та врахування при розрахунку рядка 19 Декларації (рядок 17 (колонка Б) Декларації) показника встановлено їх завищення на загальну суму 90951 грн., що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації.

1) Перевіркою відображеного показника у рядку 16 Декларації Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за вересень 2023 року у загальній сумі 337402 грн.

Зазначено, що на формування даного показника мало суттєвий вплив: - показник, зазначений у рядку 16.1Б Декларації у сумі 337402 грн. - від`ємне значення попереднього звітного періоду з 01.07.2020 по 31.08.2023 рік, (ряд.21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу ПК наступного звітного (податкового) періоду).

Проведеною перевіркою відображеного показника за вересень 2023 року у загальній сумі - 337402 грн. на підставі таких документів: декларації з ПДВ з додатками, даних ЄРПН, первинних документів по банку, прибуткових та видаткових накладних на товарно-матеріальні цінності, актів виконаних робіт та інших необхідних документів, встановлено завищення задекларованих ФОП ОСОБА_1 показників у рядку 16Б Декларацій з ПДВ Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 90591 грн.

При проведені аналізу та перевірки правильності визначення податкових зобов`язань за період з 01.07.2020 року по 31.08.2023 рік на підставі таких документів: декларації з ПДВ з додатками, актів виконаних робіт, виписок банку, ТТН, даних ЄРПН, розшифровок податкових зобов`язань в розрізі контрагентів, видаткових накладних, наданих послуг, інших необхідних документів, встановлено заниження податкових зобов`язань на загальну суму 135166 грн.

При цьому визначено, що ФОП ОСОБА_1 у попередніх періодах реалізовано товари Обрізь шкіри ВРХ всього 185155 кг., на загальну суму 88874,40 грн., в т.ч. сума ПДВ 14812,40 грн.

Отже, перевіркою встановлено, що шкіри, які перероблялися та з яких утворилася обрізь шкіри придбано за ціною 4,05 грн. за 1 кг. (без урахування податку на додану вартість). Таким чином, в порушення п. 188.1 ст. 188, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України занижено базу оподаткування операцій з постачання товарів за рахунок реалізації товарів за ціною нижчою придбання таких товарів, що призвело до заниження податкового зобов`язання на суму 135166 грн. в т.ч. по періодах липень 2020 року - 8797 грн., серпень 2020 року - 10476 грн., жовтень 2020 року - 10950 грн., листопад 2020 року - 8505 грн., грудень 2020 року - 5877 грн., березень 2021 року - 10731 грн., квітень 2021 року - 8906 грн., травень 2021 року - 13761 грн., липень 2021 року - 21937 грн., вересень 2021 року - 10950 грн., жовтень 2021 року - 8249 грн., листопад 2021 року - 16027 грн., що в свою чергу вплинуло на формування від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду та заниження, суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та нереєстрації податкових накладних на суму 135163,15 грн,

При проведені аналізу та перевірки правильності визначення податкового кредиту за період з 01.07.2020 року по 31.08.2023 рік на підставі таких документів: декларації з ПДВ з додатками, актів виконаних робіт, виписок банку, ТТН, даних ЄРПН, видаткових накладних, наданих послуг, інших необхідних документів, встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 5750 грн., а саме: відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового Кодексу України, суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні /

Розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складання податкових накладних.

Перевіркою встановлено, що платником податків ФОП ОСОБА_1 включено до податкового кредиту за червень 2022 року суму ПДВ 5750 грн., згідно податкової накладної, яка зареєстрована з порушенням терміну реєстрації, а саме: ПН від ОСОБА_2 від 09.06.2022 року., граничний термін реєстрації 30.06.2022 року, фактично зареєстровано 07.07.2022 року

В результаті вищевикладеного, за рахунок заниження податкових зобов`язань на загальну суму 135166 грн., та завищення податкового кредиту на 5750 грн. встановлено заниження ПДВ на суму 50325 грн., в т.ч. за травень 2022 року на 33515 грн., за червень 2022 р. на 16810 грн. та завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 90591 грн.

У висновку Акту перевірки зазначено порушення позивачем вимог: - п. 1881.1 ст .188 , п. 198.6 ст. 198, п. 201 ст. 201 ПК України, оскільки завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 90591 грн.

На підставі Акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 27.12.2023 року № .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення суд першої інстанції зазначив, що висновки податкового органу щодо заниження податкових зобов`язань на загальну суму 135166 грн. та завищення податкового кредиту на 5750 грн. є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, на підставі п.123.1 ст.123 ПК України тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, відповідно до п.123.2 вказаної статті ПК України тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, нарахування штрафної санкції є правомірним за умови правомірності нарахування основного зобов`язання.

Згідно з п.п. 44.1, 44.2 ст.44 ПК України ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності згідно з ч.1 ст.3 Закону України 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон України №996-XIV) є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій згідно з ч.1 ст.9 ЗУ №996-XIV є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи відповідно до абзацу першого ч.2 ст.9 Закону України №996-XIV можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст.1 Закону України №996-XIV).

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

- товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

- газу, який постачається для потреб населення;

- електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом 1 пункту 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податковий кредит звітного (податкового) періоду, у відповідності до пункту 198.3 статті 198 ПК України, складається із сум податків, нарахованих платником податку протягом такого звітного періоду, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та придбанням послуг, основних засобів, ввезенням товарів або необоротних активів на митну територію України.

Отже, податковий кредит позивача за податковий період 01.07.2020 року по 30.09.2023 року повинен складатися із сум податків, нарахованих ним протягом цього звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг, які пов`язані з господарською діяльністю платника податків.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 ПК України).

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).

Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так за результатами розгляду справи встановлено, що позивач здійснює господарську діяльність із переробки шкур ВРХ. Позивач закуповує шкури ВРХ, які в подальшому переробляються ним у шкіряні напівфабрикати, у т.ч. хромовий напівфабрикат wet-blue.

При цьому, з метою виробництва шкіряного напівфабрикату, шкури обробляються, чистяться та обрізаються, в результаті чого утворюються шкіри, які можуть бути, як самостійною продукцією, так і можуть підлягати подальшій обробці в певну продукцію, як-то, хромовий напівфабрикат wet-blue, а також утворюється сама обрізь шкіри (що за своює природою є жир, залишки м`яса та не потрібні шматки шкури).

Отже, саме в процесі переробки шкур ВРХ, створюється обрізь шкіри, а тому така є супутньою продукцією виробництва.

Із зазначеного слідує, що обрізь шкіри ВРХ - це результат виробництва, а також можна кваліфікувати дану продукцію, як самостійно виготовлену. А відтак в даному випадку, слід враховувати норми абз. 2 п. 188.1. ст. 188 КП України, де зазначено, що базою оподаткування операцій з постачання обрізі шкіри ВРХ є відповідна договірна вартість продукції, що в свою чергу, не може бути нижчою звичайних цін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не здійснювалося постачання тих самих товарів за ціною нижчою їх придбання, оскільки ФОП ОСОБА_1 здійснювалося постачання інших товарів, які утворювалися внаслідок обробки попередньо придбаної сировини, тому при визначенні бази оподаткування з реалізації обрізі шкіри ВРХ, позивачем було дотримано положення ст. 188 ПК України.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковим органом необґрунтовано знижено ФОП ОСОБА_1 базу оподаткування операцій з постачання товарів за рахунок реалізації товарів за ціною нижчою придбання таких товарів, що призвело до заниження податкового зобов`язання на суму 135166 грн.

Щодо доводів податкового органу, що позивачем завищено податковий кредит на суму 5750 грн., оскільки позивачем до податкового кредиту за червень 2022 року суму ПДВ у розмірі 5750 грн, згідно з податковою накладною, яка зареєстрована з порушенням терміну реєстрації від ОСОБА_2 , 09.06.2022 року, граничний термін реєстрації 30.06.2022 року, фактично зареєстрована 07.07.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до норм п. 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Пункт 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачає, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Таким чином колегія суддів зазначає, що порушення строків реєстрації податкової накладної є підставою для накладення штрафу на платника податку на додану вартість, на якого покладено обов`язок щодо такої реєстрації, проте не тягне за собою наслідків щодо невключення сум ПДВ до податкового кредиту для покупця (отримувача).

Оскільки податкова накладна від Шараги О.Г., зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, тому позивач має повне право на включення суми податку ПДВ в розмірі 5750 грн., що визначена у такій податковій накладній до податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає , що судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2023 року, оскільки податковий орган дійшов необґрунтованих висновків щодо заниження позивачем податкових зобов`язань на загальну суму 135166 грн. та завищення податкового кредиту на 5750 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.