Справа № 160/8173/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
27 березня 2025 р.Справа №160/8173/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Кучугурної Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 Лисуненка Максима Валерійовича про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисуненко Максим Валерійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення,
19.03.2025 через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисуненко Максим Валерійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасувати рішення про придатність до військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зазначено у картці обстеження та медичного огляду на придатність до військової служби від 13.02.2025.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/8173/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду від 25.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
26 березня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд: прийняти рішення про забезпечення позову про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та військово-лікарської комісії та скасувати рішення про придатність до військової служби, що зазначено у картці обстеження та медичного огляду на придатність до військової служби від 13.02.2025 року стосовно визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачу командиру Військової частини НОМЕР_1 , а саме, проводити службове розслідування стосовно самовільного залишення військової частини, заборонити командиру Військової частини НОМЕР_1 віддавати бойові розпорядження та накази про подальше проходження військової служби, окрім направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на повторний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про забезпечення позову передано судді Кучугурній Н.В.
Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке.
За приписами ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 ст. 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
При цьому, процесуальним законом передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Таким чином, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
За змістом ч.2 ст.151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Приписами п.п. 5, 10 ч.3 статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення,
- зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд зазначає, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).
Суд зауважує, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.
Як зазначено вище, у заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд забезпечити адміністративний позов у справі шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачу командиру Військової частини НОМЕР_1 , а саме, проводити службове розслідування стосовно самовільного залишення військової частини, заборонити командиру Військової частини НОМЕР_1 віддавати бойові розпорядження та накази про подальше проходження військової служби, окрім направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на повторний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, та який станом на час постановлення цієї ухвали триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
В частині 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» надано визначення поняття військовослужбовців, як осіб, які проходять військову службу.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Таким чином, військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.
Проте, ні до матеріалів справи, ні до матеріалів заяви про забезпечення позову не було надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був направлений у Військову частину НОМЕР_1 , і стосовно нього командиром цієї військової частини видавалися чи видаються розпорядчі документи про подальше проходження військової служби.
Крім того, сул зазначає, що предметом заявлених позовних вимог є визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасування рішення про придатність до військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зазначено у картці обстеження та медичного огляду на придатність до військової служби від 13.02.2025.
Тоді як, у заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд забезпечити адміністративний позов у справі шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачу командиру Військової частини НОМЕР_1 , а саме, проводити службове розслідування стосовно самовільного залишення військової частини, заборонити командиру Військової частини НОМЕР_1 віддавати бойові розпорядження та накази про подальше проходження військової служби, окрім направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на повторний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Отже, представник позивача просить суд заборонити вчиняти певні дії командиру Військової частини НОМЕР_1 , як відповідачу у справі №160/8173/25. Проте, вказана військова частина не є відповідачем у цій справі, і позивачем не оскаржуються будь-які дії, бездіяльність чи рішення військової частини або її командира.
З огляду на все викладене вище суд робить висновок про те, що запропонований заявником захід забезпечення позову не відповідає порушеному праву позивача, за захистом якого він звернувся до суду із позовом.
Окремо суд зазначає, що Законом України №2359-IX від 08 липня 2022 року «Про внесення зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення позову у виді зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) під час воєнного стану чи в бойовій обстановці», внесено зміни до частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Таким чином, заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно з частиною 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 Лисуненка Максима Валерійовича про забезпечення позову у справі №160/8173/25.
Ухвала набирає законної сили 27.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Кучугурна