Справа № 260/7867/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/7867/24 пров. № А/857/11612/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Гаврилко С.Є.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у перерахунку пенсії № 20 від 07 листопада 2024 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати йому до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби (органах доходів і зборів, органах державної фіскальної служби) з 28 червня 1993 року по 25 листопада 1996 року, з 26 листопада 1996 року по 04 березня 1998 року, з 05 березня 1998 року по 18 серпня 2003 року, з 19 серпня 2003 року по 15 березня 2012 року, з 16 березня 2012 року по 22 липня 2013 року, з 23 липня 2013 року по 29 липня 2015 року, з 30 липня 2015 року по 01 травня 2016 року та в Закарпатській обласній плановій комісії з 17 листопада 1981 року по 25 листопада 1986 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії за Законом України «Про державну службу» з 01 листопада 2024 року з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням ДПС у Закарпатській області № 109/07-16-10-02-14 від 18 жовтня 2024 року, № 107/07-16-10-02-14 від 18 жовтня 2024 року, № 108/07-16-10-02-14 від 18 жовтня 2024 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02 вересня 2024 року № 82. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 01 листопада 2024 року зарахувавши до стажу роботи на державній службі період роботи ОСОБА_1 : з 28 червня 1993 року по 25 листопада 1996 року; з 26 листопада 1996 року по 04 березня 1998 року; з 05 березня 1998 року по 18 серпня 2003 року; з 19 серпня 2003 року по 15 березня 2012 року; з 16 березня 2012 року по 22 липня 2013 року; з 23 липня 2013 року по 29 липня 2015 року; з 30 липня 2015 року по 01 травня 2016 року та в Закарпатській обласній плановій комісії з 17 листопада 1981 року по 25 листопада 1986 року, з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Закарпатській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18 жовтня 2024 року № 109/07-16-10-02-14, № 107/07- 16-10-02-14, № 108/07-16-10-02-14.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при ухваленні рішення від 30 грудня 2024 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат щодо сплаченого заявником судового збору. Оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду задоволено позов, тому відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), понесені позивачем витрати за подання позову у розмірі 1211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване додаткове рішення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення судом, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI визначено, що за подання до адміністративного суду позовної позови немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 статті статті 6 частини 3 абзацу 2 Закону України № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з частиною 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

У свою чергу, похідна позовна вимога вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (пункт 23 частини 1 статті 4 КАС України).

Перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, суд першої інстанції правильно врахував, що вимога про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, як передумову для застосування інших способів захисту порушеного права (зобов`язання зарахувати позивачу до стажу спірних періодів) як наслідків протиправності акта є однією вимогою.

Із матеріалів справи слідує, що відповідно до квитанції № 158756164 від 26 листопада 2024 року, позивачем при зверненні до Закарпатського окружного адміністративного суду було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с.57).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн.

Таким чином, враховуючи немайновий характер цього позову і розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2024 року, ставка судового збору за подання до суду цього позову становить 1211,20 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2025 року, задоволено позов, тому згідно з вимогами статті 139 КАС України, понесені позивачем за подання позову витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1211,20 грн. відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване додаткове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі № 260/7867/24 без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами заяви надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін