Справа № 346/524/25
Суддя: Яремин М. П.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/524/25
Провадження № 2-а/346/40/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Хмельницької І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою №74/25 від 22.01.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000 грн. В даній постанові вказано, що 22.10.2024 року об 11:00 год. він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних по повістці №601593, яка була сформована в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів 12.10.2024 року та надіслана засобами поштового зв`язку, чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ", пп. 2 п. 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року.

Вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки повістку про виклик він не отримував та йому не було відомо про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з даними з вебсайту поштове відправлення №109 від 12.10.2024 року прийняте в м. Києві 15.10.2024 року, а 22.10.2024 року наявна інформація про невдалу спробу вручення та повернення відправнику. Тобто повістка прибула 22.10.2024 року в смт. Отинія і в цей же день йому необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є порушенням абз. 4 п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. При спілкуванні з листоношею, остання підтвердила, що в жовтні 2024 року була повістка, проте її не доставлено і поставлено відмітку " адресат відсутній за вказаною адресою ". Також з постанови неможливо зрозуміти, який пункт йому інкримінують, оскільки мети уточнення даних в абз. 1 ч.1 ст.22 вищевказаного Закону не має; дані свої він оновив вчасно, а оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи, то призову на військову службу під час мобілізації не підлягає; справу начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 не розглядав, а лише формально підписав бланки постанови, яку заповнив юрист. Тому позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

18.02.2025 року представник позивача ОСОБА_3 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Схожі за змістом норми містяться в Правилах військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ІНФОРМАЦІЯ_7 або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

22.01.2025 року о 10:40 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 під час уточнення даних військово-облікового документа ОСОБА_1 встановлено, що останній не прибув до вказаного ІНФОРМАЦІЯ_1 22.10.2024 року об 11:00 год. для уточнення даних по повістці №601593, яка була сформована 12.10.2024 року та надіслана позивачу засобами поштового зв`язку. 22.10.2024 року на рекомендоване поштове відправлення з повісткою відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку внесена інформація, що " адресат відсутній за вказаною адресою ". Таким чином, відповідно до Порядку № 560, позивач вважався таким, що був належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через його неявку по повістці у Державному реєстрі було сформоване електронне звернення до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області №Е647213 від 05.12.2024 року про доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Незважаючи на те, що позивач самостійно прибув до зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, це не можна вважати явкою по повістці, оскільки причиною для прибуття стало отримання позивачем інформації про наявність в Державному реєстрі відомостей про виявлені порушення. Враховуючи вищенаведені факти, щодо позивача складено постанову за справою про адміністративне правопорушення №74/25 від 22.01.2025 року. Остання підписана заступником начальника - начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, з урахуванням особливостей діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, виконує функції начальника штабу та має право віддавати накази підпорядкованим командирові особам від його імені. Тому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

24.02.2025 року представник позивача, адвокат Крупей С.Є. через систему " Електронний суд " подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач не з`ясував, чи належним чином відділення поштового зв`язку інформувало позивача про наявність повістки, про яку останній дізнався в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було повідомлено юриста, який оформляв адміністративні матеріали. Також, відповідачем не враховано примітки ст. 210 КУпАП де зазначено, що положення ст. 210, 210-1 КУпАП не застосовується у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервісті персональних даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи. Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 порушив абз. 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 2 п. 1 Правил військового обліку не доведено належними доказами, оскільки вказані норми не містять обов`язку з`являтися з метою уточнення даних.

Позивач в судове засідання не з`явився, 27.03.2025 року його представник, адвокат Крупей С.Є. через систему " Електронний суд " подав до суду письмові заяви, в яких просить розгляд справи проводити в його та позивача відсутності, позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із 605,60 грн. сплаченого судового збору та 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також долучити до матеріалів справи пояснення позивача ( а.с. 82, 87-88 ). В поясненнях зазначено, що 22.01.2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою продовження відстрочки, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи. Одразу йому будо повідомлено, що він перебуває у розшуку, надано підписати 2 документи ( постанови) та повідомлено, що є 15 днів для оплати штрафу. Він намагався пояснити, що жодної повістки чи сповіщення про повістку не отримував, а також те, що в жовтні 2024 року він перебував за кордоном. З метою з`ясувати чи дійсно приходила повістка, він відвідав відділення №78223; листоноша в телефонному режимі підтвердила, що в жовтні 2024 року була повістка, проте її не доставлено, поставлено відмітку " адресат відсутній за вказаною адресою ". мотивуючи словами " Вас вічно немає вдома " ( а.с. 85 ).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданому відзиві просив розгляд справи проводити в його відсутності ( а.с. 67-69 ).

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з копією довідки серії МСЕ №225291 від 18.10.2007 року, ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю третьої групи з дитинства (а.с. 17-18).

Згідно з даними посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.07.2022 року ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства ( а.с. 15 ).

З копії військово-облікового документа НОМЕР_4, виданого 12.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 та витягу з додатку «ІНФОРМАЦІЯ_8» встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, з 08.08.2024 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п.2 ч.1 ст.23 має відстрочку; дані уточнено вчасно - 26.06.2024 року ( а.с. 20-21, 22 ).

12.10.2024 року на ім`я ОСОБА_1 сформовано повістку № 601593 про необхідність явки останнього до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в АДРЕСА_1 , на 22.10.2024 року об 11:00 год., для уточнення даних ( а.с. 25 ).

Вказана повістка направлена рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1 , номер поштового відправлення 109 ( а.с. 26).

У зв`язку з неприбуттям за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк за місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ") ІНФОРМАЦІЯ_1 05.12.2024 року подано електронне звернення №Е647213 до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо доставлення ОСОБА_1 як особи, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку ( а.с. 72 ).

22.01.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , виніс постанову № 74/25, згідно з якою на останнього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено штраф у сумі 17 000 грн. (а.с. 23-24). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 22.01.2025 року останнього було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітниками Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 №Е647213 від 05.12.2024 року як особи, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку. Звернення зумовлено тим, що ОСОБА_1 22.10.2024 року об 11:00 год. не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних по повістці №601593, яка 12.10.2024 року централізовано сформована в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних, резервістів та надіслана засобами поштового зв`язку, чим порушив абз. 1 ч.1 ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.2 п. 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року; правопорушення вчинене в особливий період ( воєнний час ( а.с. 23-24)).

Судом також встановлено, що відповідно до копії даних трекінгу відстеження, поштове відправлення №109 прийнято в м. Києві 15.10.2024 року; 19.10.2024 року - прибуло до відділення №78223 в смт. Отинія; 22.10.2024 року - повернення відправнику: відсутність адресата за вказаною адресою; вручено за довіреністю м. Коломия - 28.10.2024 року ( а.с. 27-28 ).

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом оскарження у справі, що розглядається, є постанова ІНФОРМАЦІЯ_7 про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ІНФОРМАЦІЯ_7 або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, додатком 2 до якого є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до положень підпункту 2 пункту 1 Правил призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні зокрема прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року.

Порядок №560 визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних зміну військово-облікові документи.

Відповідно до п.21, 24 цього Порядку за викликом районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ІНФОРМАЦІЯ_7), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ІНФОРМАЦІЯ_7 (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

У відповідності до п. 28 вказаного Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Пунктом 41 вказаного Порядку передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з правилами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Так, судом встановлено, що позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку та 12.10.2024 року на його ім`я сформовано повістку про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 22.10.2024 року для уточнення даних, яка направлена рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення та 28.10.2024 року повернулась до відправника з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою". Водночас, згідно з трекінгом поштового відправлення №109, останнє прибуло до поштового відділення за місцем проживання позивача 19.10.2024 року, спроба вручити його здійснювалась лише 22.10.2024 року. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а саме те, що позивач був належним чином, відповідно до п. 41 Порядку № 560, оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 22.10.2024 року.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що відповідачем належним чином з`ясовувалася причина неявки позивача за повісткою та чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст.280 КУпАП.

Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем вказаний обов"язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Інші посилання в позовній заяві мають формальний характер, у зв`язку немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент позивача, викладений ним у поданій позовній заяві.

При цьому суд керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн., що стверджується відповідною квитанцією від 29.01.2025 року (а.с. 12), які відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат належить: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 ст. 134 КАС України.

Як встановлено судом, 25.01.2025 року між адвокатом Крупеєм С.Є. та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги, в пунктах 1.1, 1.2 якого вказано, що адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу та здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе доручення у представництві інтересів клієнта при оскарженні постанови №74/25 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 22.01.2025 року ( а.с. 29-31 ).

Згідно з п.5.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до п.1, 2 додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №64/25-01 від 25.01.2025 року, дана додаткова угода визначає порядок оплати гонорару адвокату за представництво інтересів при оскарженні постанови №74/25 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 22.01.2025 року в Коломийському міськрайонному суді; розмір гонорару становить 20 000 грн., з них: підготовка до розгляду справи - 5 000 грн.; складання та подання заяв по суті ( позовна заява, відповідь на відзив ) - 10 000 грн.; участь в одному судовому засіданні - 5 000 грн. ( а.с. 32 ).

Відповідно до копії квитанції від 31.01.2025 року та відповідного рахунку ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвоката Крупея С.Є. 14 000 грн. оплати по договору №64/25-01 за послуги у сфері права ( а.с. 91 ).

Разом з тим, на переконання суду, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 20 000 грн. є необґрунтованим та неспівмірним із складністю справи (суть спору й характер спірних правовідносин, незначні кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також незначний обсяг документів, що підлягав вивченню у даній справі), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в даній справі. Слід також зазначити, що в позовній заяві та в заяві про стягнення судових витрат представник позивача вказує, що останнім понесено витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн., а квитанцію від 31.01.2025 року долучає на суму 14 000 грн. Оскільки вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з обставин даної справи, вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 3 000 грн.

На підставі наведеного, та ст.ст. 251, 252, 280, 288, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 12, 19-20, 72-77, 132, 134,139, 229, 244-246, 255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Постанову за справою про адміністративне правопорушення №74/25 від 22.01.2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 31 березня 2025 року.

Суддя: Яремин М. П.