Справа № 320/14284/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі представника позивача - Турутіни О.В.,

представника відповідача - Озацької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якому просить суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків від 06.02.2023 № 5 про застосування штрафних санкцій, а саме пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1 271 931,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено порядок прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення адже, фактично оскаржуване рішення прийняте до призначення розгляду заперечень і до фактичної дати розгляду заперечень, тому допущено грубе порушення п. п. 86.7.1 - 86.7.3, п. п. 86.7.5, п. п. 86.7.6 п. 86.7, п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України. Відповідачем також безпідставно нараховано штрафні санкції за порушення строку отримання розрахунку за контрактом № 21/10-15 від 12.03.2015 з ВАТ «Тяжмехпресс» м. Воронеж, Росія. Враховуючи умови контракту, проведення військової агресії російської федерації, зміни у нормативно-правові акти, внесені у зв`язку з військовою агресією, позивач не мав можливості отримати оплату за поставлену продукцію у будь-якій валюті, оскільки на момент настання граничного строку зарахування оплати діяли обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано в частині податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків від 06.02.2023 № 5 про застосування штрафних санкцій, а саме пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 26 753,49 грн (двадцять шість тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 49 коп).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод», Північне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків звернулися із апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В своїх обґрунтуваннях зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 06.02.2023 № 5 оскаржується з процедурних підстав , а також з підстав стосовно його змісту в частині нарахування пені за зовнішньоекономічним контрактом № 21/10-15 від 12.02.15 з ВАТ «Тяжмехпресс», рф. Стверджує, що суд першої інстанції погодився з доводами позивача відносно оскарження податкового повідомлення-рішення за змістом. Разом з тим, судом першої інстанції не прийняті (відхилені) доводи позивача стосовно наявності процедурних порушень, допущених відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Апелянт стверджує, що лише порушення процедури прийняття податкового рішення є достатньою підставою для визнання податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування. Більше того, суд не надав оцінки тій обставині, що порушення контролюючим органом своїх повноважень, їх перевищення, суперечать не тільки вимогам Податкового кодексу України, а і вимогам Конституції України, що в свою чергу не можу бути несуттєвим і формальним порушенням.

В апеляційній скарзі Північне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків зазначає, що не погоджується із рішення суду першої інстанції в частині скасування податкового повідомлення-рішення про донарахування пені позивачу за порушення строків розрахунків по експортному контракту №21/10-15 від 12.03.2015 з нерезидентом ТОВ «Тяжмехпресс» рф в сумі 26 753,49 грн.

Апелянт стверджує, що суд не врахував, що в сукупності п.3.2 та п.5.1 контракту свідчать про наявність двох валют контракту: рублі рф або долари США. Також судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що первинні документи на поставку продукції та бухгалтерський облік позивача за спірним контрактом здійснюється виключно в доларах США.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції протиправно врахував під час розгляду справи наданий позивачем сертифікат Донецької Торгово-промислової палати від 25.08.2022, у зв`язку із тим, що останній не породжує жодних прав і обов`язків для відповідача, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з питань, визначених Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні». Дія сертифікату не спрямована на регулювання відносин державного управління і немає обов`язкового характеру для суб`єктів таких відносин.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції протиправно застосовано до спірних правовідносин вимоги п.17 постанови НБУ №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» в редакції від 04.04.2022. Також стверджує, що судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин постанову Правління НБУ від 14.05.2019 №67 в редакції постанови НБУ №71 від 30.05.2023.

Посилаючись на такі та інші аргументи, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 та від 11.02.2025 відкрито апеляційні провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Від представника Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» 21.06.2024 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що відповідач неправильно тлумачить положення контракту стосовно валюти розрахунків, що приводить до хибних висновків стосовно обов`язку контрагента розраховуватися з позивачем в доларах США і наявності у позивача можливості отримати грошові кошти за поставлену продукцію. Документи бухгалтерського обліку і митна декларація, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі , не є доказом того, що покупець зобов`язаний оплатити отриманий товар саме у доларах США. Зазначає, що в оборотно-сальдовій відомості за контрактом від 12.03.2015 № 21/10-15 заборгованість обліковується у доларах США тому, що всі документи за контрактом складаються виключно в валюті контракту. Також митна декларація № UA700020/2021/001462 від 19.03.2021 складена у валюті контракту - п. 22 в сумі 1 121 160,00 доларів США, однак у п. 24 МД зазначена валюта платежу - RUB. Отже, зазначена митна декларація ще раз підтверджує, що оплата за контрактом здійснювалася виключно в рублях рф.

Представник просить апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 в частині задоволення позовних вимог залишити без змін.

Від представника відповідача 01.07.2024 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що заявлені процедурні порушення, що вказані в апеляційній скарзі, жодним чином не пов`язані із правильністю висновків акта перевірки, а платник податків не наводить відомостей, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між порядком розгляду заперечень позивача та встановленими порушеннями.

Позивачем в запереченнях не викладено підстави незгоди з висновками перевірки в частині порушення розрахунків по експортному контракту з нерезидентом " Liberty Tubular Products Galati S.A. "(Румунія), а викладені обґрунтування заперечень стосувалися лише розрахунків по експортному контракту з ТОВ «Тяжмехпресс», які вже були предметом розгляду відповідача в запереченнях до попереднього акту перевірки.

Вважає, що обставини щодо розгляду заперечень відповідачем після прийняття оскаржуваного рішення, об`єктивно не могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу, щодо встановлених порушень, які стали підставою для винесення спірних в судовій справі податкових повідомлень-рішень.

Також від представника Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 04.02.2025 надійшли додаткові пояснення, які предстаник просить врахувати під час розгляду апеляційних скарг.

Від представника Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» 14.02.2025 надійшли письмові пояснення.

До суду апеляційної інстанції 17.03.2025 надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, які останній просить врахувати під час розгляду справи. Також від представника позивача 18.03.2025 надійшли письмові пояснення.

В судове засідання з`явилися представники сторін в режимі відеоконференції, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи, обмінялися питаннями.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонере товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» зареєстровано 01.04.1994, перебуває на податковому обліку в Північному Міжрегіональному управлінні Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків. Видами діяльності за КВЕД є: 28.91 Виробництво машин і устатковання для металургії (основний); 08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну; 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 43.21 Електромонтажні роботи; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

На підставі наказу Північного міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АрПТ «НКМЗ» від 19.12.2022 №83-п, від 27.12.2022 №92-п та відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 статті 20, п.п.75.1.2 п.75.1 статті 75, пп 78.1.1 п.78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічним контрактам.

За результатами перевірки складено акт № 14/35-00-07-05-05/05763599 від 16.01.2023, до якого позивачем були надані заперечення від 31.01.2023 № 310101/015-567.

Так, актом перевірки встановлено порушення:

- п. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII, п. 21 розділу II постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», в результаті чого ПрАТ «НКМЗ»: по експортному контракту № від 20.11.2020 з нерезидентом "Liberty Tubular Products Galati S.A.", Румунія у вересні, жовтні, листопаді 2022 року порушено строки розрахунків;

- по експортному контракту № 21/10-15 від 12.03.2015 з нерезидентом ТОВ «Тяжмехпресс», Росія у березні, квітні, травні, червні, липні 2022 року порушено строки розрахунків;

- в частині ненадходження валютної виручки станом на 09.11.2022 по експортному контракту № від 20.11.2020 з нерезидентом «"Liberty Tubular Products Galati S.A.», Румунія на суму 191830,00 євро;

- в частині ненадходження валютної виручки станом на 14.07.2022 по експортному контракту №21/10-15 від 12.03.2015 із нерезидентом ТОВ «Тяжмехпресс», Росія на суму 304 832,00 дол.США;

- в частині ненадходження валютної виручки станом на 21.11.2022 по експортному контракту №22/17-19 від 28.05.2019 із нерезидентом ТОВ «АзовмашРус», Росія на суму 557 600,00 євро;

- п.3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII, п. 21 розділу II постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», що був чинним на дату здійснення операцій,

- в частині ненадходження товару станом на 14.11.2022 по імпортному контракту №87/0090-21 від 19.08.2021 із нерезидентом ООО «ИТЦ СТАНЕКСИМ», Білорусь на суму 279000,00 євро;

- в частині ненадходження товару станом на 09.11.2022 по імпортному контракту №020/200-2020 від 24.12.2020 з нерезидентом «Werkzeugmaschinenfabrik WALDRICH COBURG GmbH», Германія на суму 5 625 000,00 євро;

- в частині ненадходження товару станом на 09.11.2022 по імпортному контракту №30/4020-21 від 30.07.2021 з нерезидентом ООО «СКБ ЄЦМ-П», РФ на суму 7820000,00 рос.руб.

Перевіркою дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по експортному контракту № 21/10-15 від 12.03.2015 з нерезидентом ТОВ "Тяжмехпресс", РФ за період з 01.03.2021 по 14.07.2022, згідно з отриманою податковою інформацією від органу валютного нагляду встановлено наступне: ПрАТ «НКМЗ» укладено експортний контракт № 21/10-15 від 12.03.2015 з нерезидентом ТОВ "Тяжмехпресс", РФ на постачання частин штампувального пресу.

Станом на початок перевіряємого періоду 01.03.2021, згідно даних бухгалтерського обліку ПрАТ «НКМЗ» по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», по контракту № 21/10-15 від 12.03.2015 встановлено кредиторську заборгованість у сумі 324948,00 дол. США.

ПрАТ «НКМЗ» відвантажено продукцію (частина штампувального пресу) 19.03.2021 згідно МД № 1462 на загальну суму 1121160,00 дол. США (31036848,05 грн).

Граничний термін надходження валютної виручки за відвантажену продукцію відповідно до п. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від та п. 21 розділу II постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» - 18.03.2022.

Валютна виручка надійшла частково на суму 36 087 979,10 рос.руб по курсу рубля до долару США згідно контракту - 491 380,00 дол. США (13 177 886,45 грн) від нерезидента ТОВ «Тяжмехпресс», Росія зарахована на рахунок ПрАТ «НКМЗ» відкритий в АТ «АЛЬФА-БАНК», 09.09.2021 без порушень законодавчо встановлених термінів надходження валютної виручки.

Валютна виручка надійшла не в повному обсязі. Залишок заборгованості за реалізований товар по МД №1462 від 19.03.2021 у сумі 304832,00 дол. США (8917829,68 грн) у законодавчо встановлений термін надходження валютної виручки не надійшов. Кількість днів прострочення - 118 днів.

Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП проведена попередня документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічному контракту № 21/10-15 від 12.03.2015 згідно з отриманою податковою інформацією від органу валютного нагляду, проведена перевірка за результатами якої складено акт № 235/35-00-07-05-05/05763599 від 03.11.2022 та донараховано пеню за порушення граничних термінів розрахунків по експортному контракту № 21/10-15 від 12.03.2015 у сумі 3130158,22 грн за порушення граничного терміну на 117 днів з 20.03.2022 по 14.07.2022.

Також, контролюючим органом враховано, що ПрАТ «НКМЗ» не отримувало висновки Міністерства розвитку економіки на подовження строків розрахунків по експортному контракту №21/10-15 від 12.03.2015 з нерезидентом ТОВ "Тяжмехпресс", Росія. Крім того, ПрАТ «НКМЗ» не зверталось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з нерезидента ТОВ "Тяжмехпресс", Росія, по експортному контракту № 21/10-15 від 12.03.2015, що визначається п. 7. ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» в редакції чинній з 07.02.2019, у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

Таким чином, перевіркою встановлено, що в порушення до п. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», п. 21 розділу II постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», по експортному контракту № 21/10-15 від 12.03.2015 з нерезидентом ТОВ "Тяжмехпресс", Росія у березні 2022 року порушено строки розрахунків в частині ненадходження валютної виручки на суму 304832,00 дол. США.

Позивач вказує на те, що відповідач, не дочекався розгляду заперечень, на підставі висновків акта перевірки, прийняв податкове повідомлення-рішення від 06.02.2023 № 5 про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1271931,26 грн за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З метою досудового врегулювання спору, на вказане податкове повідомлення-рішення позивачем в адміністративному порядку подано скаргу від 23.02.2023 № 230201/015-576 до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги, ДПС України прийнято рішення від 10.04.2023 № 8771/6/99-00-06-01-02-06 (вх. № 23/04-25 від 18.04.2023), яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06.02.2023 № 5 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом 1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Щодо доводів Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» в частині визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення 06.02.2023 № 5 з процедурних порушень, а саме порушення п.п.86.7, п.п. 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

За усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте, лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Тобто, не кожне порушення, допущене суб`єктом владних повноважень, вважається таким, що безумовно впливає на правильність та обґрунтованість висновків такого суб`єкта.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення". Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом також у постановах від 16 березня 2023 року (справа №400/4409/21), від 21 лютого 2023 року (справа №369/7737/16-а), від 10 липня 2019 року (справа №804/639/18), від 27 вересня 2022 року (справа №320/1510/20), від 16 грудня 2021 року (справа № 640/11468/20).

Суд у цій справі із тексту позовної заяви встановив, що позивач жодним чином не розкриває помилковість висновків контролюючого органу в частині експортного контракту № від 20.11.2020 з нерезидентом "Liberty Tubular Products Galati S.A." (Румунія) та застосування пені на загальну суму донарахованої пені в розмірі 1245177,77 грн, не конкретизує у чому саме полягає помилковість висновків відповідача в цій частині.

Позовна заява не містить викладених обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги стосовно донарахованої пені щодо «Liberty Tubular Products Galati S.A.» (Румунія).

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що акт перевірки від 16.02.2023 № 14/35-00-07-05-05/05763599, позивач отримав 20.01.2023.

Позивач підготував заперечення до акту і направив на адресу відповідача 31.01.2023, а отже, позивач дотримався передбаченого п. 86.7 ст. 87 ПК України строку і подав свої заперечення до акту в межах 10 робочих днів з дня наступного, за днем отримання акту (на 7 робочий день).

Заперечення отримані відповідачем лише 06.02.2023, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

У той же час, відповідач, не дочекався подання заперечень від позивача, прийняв податкове повідомлення-рішення від 06.02.2023 № 5.

Таким чином, вбачається, що відповідачем порушено порядок прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06.02.2023 № 5, адже, фактично оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте до призначення комісією місця і часу розгляду заперечень (лист відповідача № 348/6/35-00-07-02-10 від 07.02.2023), і до фактичної дати розгляду заперечень 17.02.2023, тому підтверджується порушення норм п. п. 86.7.1 - 86.7.3, п. п. 86.7.5, п.п. 86.7.6 п. 86.7, п. 86.8 ст. 86 ПК України.

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідачем з метою дотримання права платника на розгляд його заперечень, листом від 07.02.2023 № 348/6/35-00-07-02-10 повідомлено ПрАТ «НКМЗ» про час та місце розгляду заперечень, яке відбудеться 17.02.2023 о 15:00 годині в приміщенні Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, що і не заперечується позивачем, та за результатами розгляду заперечень на акт перевірки, висновки акта від 16.01.2023 № 14/35-00-07-05-05/05763599 були залишені без змін, а заперечення - без задоволення, про що повідомлено платника листом про розгляд заперечень № 441/6/35-00-07-05-10 від 17.02.2023.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що хоча відповідачем допущено порушення процедури розгляду заперечень, при цьому, право платника податків на розгляд заперечень відповідачем все ж таки дотримано/реалізовано право позивача на розгляд заперечень на акт перевірки та прийнято рішення про залишення без змін висновків акта, а заперечення залишені без задоволення.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем у поданих заперечннях не викладено підстави незгоди з висновками перевірки в частині порушення розрахунків по експортному контракту з нерезидентом «Liberty Tubular Products Galati S.A.» (Румунія), а викладені обґрунтування заперечень стосувалися лише розрахунків по експортному контракту з ТОВ «Тяжмехпресс».

Таким чином, обставини щодо розгляду заперечень відповідачем після прийняття оскаржуваного рішення об`єктивно не могли виплинути на правильність висновків контролюючого органу щодо встановлених порушень, які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Посилання позивача на існуючу судову практику Верховного Суду у тих справах, коли податкові повідомлення-рішення оскаржувалися тільки у зв`язку з порушенням процедури прийняття таких рішень, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі №824/640/19-а встановлено, що позивач був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків акту перевірки, спірне рішення прийняте до спливу строку подачі позивачем заперечень проти висновків акту перевірки, а відтак прийняте з порушенням встановлених правил та процедур, прийнято передчасно - без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття спірного рішення, у зв`язку з чим є таким, що прийняте з порушенням закону, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, як передчасно прийняте.

Тобто, обставини справи характеризуються прийняттям відповідачем податкового повідомлення-рішення на третій робочий день після отримання позивачем акту перевірки.

В даній справі відповідачем дотримано 10-денний строк для забезпечення законного права позивача на подання заперечень до акту перевірки.

Не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, суд вважає, що їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави.

Проте, у даному випадку, позивачем використано процедуру адміністративного оскарження (подано заперечення та скаргу від 23.02.2023 № 230201/015-576 до Державної податкової служби України), а наявність окремих дефектів/неточностей, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення з цих підстав.

Суд наголошує, що, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Що стосується посилання позивача на висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2022 року у справі №560/8920/20, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у вказаній постанові зазначено, що з огляду на встановлену судами дату відправлення позивачем заперечень на акт перевірки, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що такі подані до контролюючого органу у встановлений ПК України строк (протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки), й фактично спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом без урахування й надання оцінки своєчасно поданим підприємством заперечень на акт перевірки та долученим до них документам, якими позивач спростовував встановлені перевіркою обставини.

Однак, при цьому у справі №560/8920/20 колегія суддів встановила, що доказів того, що надані позивачем заперечення та додані до них документи були предметом розгляду ДПС України у рамках процедури адміністративного оскарження, на чому наполягає відповідач, - судами не встановлено.

В даній справі відповідачем з метою дотримання права платника на розгляд його заперечень листом від 07.02.2023 №348/6/35-00-07-02-10 повідомлено позивача про час та місце розгляду заперечень.

Також посилання апелянта на правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі №200/4704/21 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у ній суд касаційної інстанції встановив, що фактично оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом без урахування й надання оцінки своєчасно поданим позивачем заперечень на акт перевірки, якими останній спростовував встановлені перевіркою обставини.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що вищевказані правові позиції Верховного Суду викладені при правовідносинах, які не є подібними/тотожними та з питань застосування інших норм матеріального права.

Щодо доводів Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам про існування можливості в період запровадження воєнного стану на території України здійснювати розрахунки за спірним експортним контрактом в дол. США, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1. додаткової угоди від 04.10.2018 № 23 до контракту № 21/10-15 від 12.03.2015, форма оплати - попередня оплата.

Оплата здійснюється в доларах США або рублях РФ з урахуванням курсу долара США до рубля РФ, встановленого ЦБ РФ на дату списання грошових коштів з рахунку Покупця по цінам даного контракту».

Отже, оплата за поставлений товар є обов`язком покупця.

Разом з тим, правом покупця є вибір валюти платежу.

У даному випадку, сторони погодили включити до контракту прив`язку ціни контракту до долару США виключно для уникнення негативних наслідків від коливання курсу рубля РФ до долару США. Включення умови про прив`язку ціни до курсу долару США, свідчить тільки про те, що сторони розуміли, що оплата за продукцію провадиться виключно у рублях РФ, але з урахуванням курсу долару США.

Розрахунки за зазначеним контрактом провадилися лише в російських рублях. Тобто, покупець виконував свої зобов`язання зі сплати за продукцію виключно в російських рублях, що відповідає вимогам п. 5.1 контракту, в редакції додаткової угоди № 23.

Таким чином, з редакції п.5.1 до контракту №21/10-15 вбачається, що позивач ніяким чином немає можливості зобов`язати покупця (ВАТ «Тяжмехпресс») оплачувати за отриману останнім продукцію в доларах США.

Розрахунки за зазначеним контрактом проводилися лише в російських рублях, на підтвердження чого позивачем надані копії виписок банків з 11.03.2016 по 09.09.2021 про зарахування грошових сум в російських рублях в адресу ПрАТ «НКМЗ» від ВАТ «Тяжмехпресс» за контрактом №21/10-15 від 12.03.2015.

Отже, покупець виконував свої зобов`язання зі сплати за продукцію за цим контрактом виключно в російських рублях, що відповідає вимогам п.5.1 контракту в редакції додаткової угоди №23.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, щоб зобов`язати покупця платити виключно в доларах США, необхідно внести зміни в контракт і конкретно зазначити обов`язок покупця здійснювати оплату у доларах США. Тобто, необхідно здійснити правочин і тим самим продовжити проведення дій з господарської діяльності з контрагентом, зареєстрованим у державі-агресорі.

Однак, слід врахувати, що Законом України від 03.03.2022 № 2108-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність внесено зміни до Кримінального кодексу України від 05.04.2001 № 2341-111 шляхом доповнення статтею 111* «Колабораційна діяльність» п. 4 якої вказує на те, що провадження господарської діяльності у взаємодії з державою - агресором ... караються щтрафом до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна». Також, і ст. ст. 968, 969 КК України передбачають, що у разі вчинення уповноваженою особою юридичної особи деяких кримінальних правопорушень, у тому числі, передбачених ст. 111 КК України, судом застосовується ліквідація юридичної особи з конфіскацією майна юридичної особи.

Окрім цього, відповідач необґрунтовано тлумачить лист контрагента позивача від 25.08.2021 про гарантію оплати за продукцію.

Цим листом покупець підтверджує свої зобов`язання зі сплати за поставлену продукцію і вказує суми у валюті контракту: до 09.09.2021 у сумі 491380,00 дол. США; до 28.02.2022 у сумі 304832,00 дол. США.

Отже, цим листом покупець підтвердив розмір заборгованості у валюті контракту, але не зобов`язувався їх оплатити в доларах США. Більше того, платіж від 09.09.2022 надійшов позивачу саме в російських рублях.

Документи бухгалтерського обліку і митна декларація, на які посилається апелянт не є доказом того, що покупець зобов`язаний оплатити отриманий товар саме у доларах США.

Позивач зазначає, що в оборотно-сальдовій відомості за контрактом від 12.03.2015 №21/10-15 заборгованість обліковується у доларах США, оскільки всі документи за контрактом складаються виключно в валюті контракту.

Митна декларація №UA700020/2021/001462 від 19.03.2021 складена у валюті контракту (п.22 в сумі 1 121 160,00 доларів США, однак у п.24 митної декларації зазначена валюта платежу - RUB.

Таким чином, митна декларація підтверджує, що оплата за контрактом здійснювалася виключно в рублях РФ.

Доводи Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про те, що судом першої інстанції протиправно застосовано до спірних правовідносин вимоги п.17 постанови НБУ №18 в редакції від 04.04.2022, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки контрагент позивача не оплатив заборгованість за поставлену продукцію ані в рублях, ані в доларах США. Позивач не мав і немає до теперішнього часу можливості отримати цю заборгованість через дію форс-мажорних обставин.

Також апелянт в скарзі стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що АТ «Альфа-Банк» в листі від 18.08.2022 039.2.-БН № 37023 викладено позицію без врахування вимог постанови НБУ від 08.03.2022 №44, якою внесено зміни до пункту 17-2 постанови Правління НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 №18.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що зі змісту листа вбачається, що банк посилається на п.17 постанови і вказує, що заборони, визначені у цьому пункті не поширюються на переказ коштів (крім російських рублів та білоруських рублів) на рахунки резидентів у банках за операціями з експорту товарів. У листі повідомлено, що у зв`язку з тим, що валютою платежу згідно умов контракту №21/10-15 від 12.03.2015 визначені тільки російські рублі, то згідно вимог вищезазначеної постанови, кошти в російських рублях, які надійдуть від нерезидента в оплату за поставлений товар, не зможуть бути зараховані на поточний рахунок у цій валюті.

Проаналізувавши доводи апелянта, суд звертає увагу, що в листі від 18.08.2022 банк не підтверджує висновок відповідача, що контрагент позивача мав обов`язок оплатити за товар в доларах США, а ПрПТ «НКМЗ» мало можливість отримати грошові кошти в доларах США.

Щодо доводів Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про те, що наданий позивачем сертифікат Донецької Торгово-промислової палати за вих. №1400-22-0684 від 25.08.2022 не породжує жодних прав і обов`язків для відповідача, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з питань визначених Законом України «Про торгово-промислові палати в України», суд зазначає наступне.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України «Про валюту і валютні операції», який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Стаття 13 Закону №2473-VIII визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (частина перша статті 13 Закону №2473-VIII).

Згідно із вимогами частини другої статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару), (частина п`ята статті 13 Закону №2473-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Отже, у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.

Правління Національного банку України затвердило постановою від 02.01.2019 №5 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення №5).

Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Для підтвердження дії форс-мажорних обставин по контракту № 21/10-15 від 12.03.2015, позивач звернувся із заявою і відповідними документами та отримав сертифікат ТПП № 1400-22-0684 від 25.08.2022, яким засвідчено форс-мажорні обставини: військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 та заборона здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована або постійно проживає) в російській федерації.

Усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22).

Верховний Суд також неодноразово зазначав (постанови від 05.12.2023 у справі №917/1593/22, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

З наявного у справі сертифікату Донецької торгово-промислової палати за вих. №14001-22-0684 від 25.08.2022 вбачається, що такий засвідчує наявність форс-мажорної обставини по спірному зовнішньоекономічному контракту, а також визначає період дії таких обставин, їх дату настання та закінчення.

Однак, в акті перевірки відповідач не обґрунтовує, а під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції на виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доводить підстави, з яких він не враховує сертифікат ТПП.

Отже, під час проведення перевірки і винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач не надав жодних доказів того, що форс-мажорні обставини не вплинули на можливість позивача виконати своє зобов`язання за Законом України «Про валюту і валютні операції».

Суд звертає увагу, що частина шоста статті 13 Закону № 2473-VIII надає у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознаки преюдиційного характеру, оскільки визначає цей документ як достатній доказ існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків.

Аналогійний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2024 року у справі №580/4079/23.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.

Отже, наданий позивачем сертифікат Донецької торгово-промислової палати від 26.08.22 №1400-22-0684, який засвідчив неможливість позивача дотриматися строків розрахунків за операцією з експорту товару по зовнішньоекономічному контракту № 21-19/01-15 до 19.03.2022 внаслідок дії форс-мажорних обставин є належним і достатнім доказом існування форс-мажорних обставин, які роблять неможливим для позивача дотриматися строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом.

Обставини, що унеможливили виконання позивачем своїх зобов`язань з отримання грошових коштів, є непередбачуваними, невідворотними, не залежать від волі позивача . Останній не міг ані впливати, ані відвернути, ані запобігти цим обставинам. Отже неможливість виконання позивачем своїх зобов`язання пов`язана саме з настанням обставин непереборної сили.

Посилання відповідача на постанови Верховного Суду України від 18.08.2022 у справі № 908/2287/17, від 14.02.2018 р. справа № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21 суд не приймає до уваги, оскільки в цих постановах обставини форс-мажору стосуються виключно неможливості виконання конкретних обов`язків через дію чи бездіяльність третіх осіб, засуху, погодні умови тощо, тобто локальні обставини непереборної сили.

Щодо доводів Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин постанову Правління Національного Банку України від 30.05.2023 № 71, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою Правління Національного Банку України від 30.05.2023 № 71, внесено зміни до постанови Правління Національного банку України від 14 травня 2019 року № 67, якими Постанову Правління Національного банку України від 14 травня 2019 року № 67 «Про встановлення винятків та (або) особливостей запровадження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (зі змінами) після пункту 1 доповнено новим пунктом 1-1 такого змісту: 1-1. Тимчасово, з 24 лютого 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів із дня його припинення або скасування припиняється перебіг граничних строків розрахунків для товарів, робіт і послуг, за якими проведені та не завершені до 24 лютого 2022 року операції з експорту та (або) імпорту товарів за зовнішньоекономічними договорами (контрактами), укладеними українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності з іноземними суб`єктами господарської діяльності з місцезнаходженням у Російській Федерації або Республіці Білорусь, які створені та діють відповідно до законодавства зазначених країн (крім операцій, за якими граничні строки розрахунків настали до 24 лютого 2022 року).

Так, станом на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вказана норма була відсутня в законодавстві, проте на момент прийняття рішення судом у даній справі, законодавцем було передбачено звільнення від відповідальності позивача.

При цьому, вказана норма чітко передбачає період зупинення перебігу граничних строків розрахунків, а саме з 24.02.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів із дня його припинення. Пункт 11 постанови №67 містить пряму вказівку про зворотню дію в часі та про поширення його дії на юридичних осіб.

З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для часткового задоволення позову.

Правовими положеннями частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду не спростовують.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №320/14284/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 26 березня 2025 року.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова