Справа № 620/5341/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 620/5341/24

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 620/5341/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати належної позивачу додаткової винагороди за період з 30 квітня по листопад 2023 року;

- зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням у відпустці за станом здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу на посаді стрільця-санітара 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Під час виконання бойового завдання отримав поранення після чого вибув на стаціонарне лікування до КНП Харківської обласної ради Обласна клінічна психіатрична лікарня №3 де перебував з 01.05.2023 по 26.05.2023 та з 26.05.2023 по 01.07.2023, з 12.07.2023 по 16.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в клініці психіатрії НВМКЦ Головний військовий клінічний госпіталь, з 16.08.2023 по 08.09.23 був переведений до клініки психіатрії НВМКЦ ГВКГ з військової частини НОМЕР_3 , де перебував на стаціонарному лікуванні, з 08.09.23 по 09.11.2023 також перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в клініці психіатрії НВМКЦ ГВКГ. Згідно довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії від 03.01.2023, виданої позивачу за час лікування після отриманої травми внаслідок виконання бойового завдання у період з квітня по листопад 2023 року позивач не отримував збільшеного додаткового грошового забезпечення. Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Станом на час розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 22.10.2024 у справі № 620/5341/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 30.04.2023 по 09.11.2023.

Зобов`язав Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 30.04.2023 по 09.11.2023.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що позивач пропустив строк звернення до суду;

- суд першої інстанції не врахував, що позивач мав дізнатись внаслідок не отримання відповідних коштів у бажаному ним розмірі, відповідно: - за квітень 2023 року не пізніше 30.06.2023; - за травень 2023 року не пізніше 31.07.2023; - за червень 2023 року не пізніше 31.08.2023; - за липень 2023 року не пізніше 30.09.2023; - за серпень 2023 року не пізніше 31.10.2023; - за вересень 2023 року не пізніше 30.11.2023; - за жовтень 2023 року не пізніше 31.12.2023; - за листопад 2023 року не пізніше 31.01.2024.

Позивач процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був призваний по мобілізації та проходив військову службу на посаді стрільця-санітара 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №345 від 11.12.2023 року, солдата призваного під час загальної мобілізації ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 грудня 2023 року №302-РС з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 11" грудня 2023 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до Довідки про обставини травми № 802 від 10.10.2023, ОСОБА_1 , під час виконання бойового завдання та захисту Батьківщини в наслідок обстрілу противника з БМ-21 1 раз 30 квітня 2023 року о 10 годині 20 хвилин при здійснені ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, отримав бойове травмування: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Акубаротравма з тетрапарезом (більше виражених в нижніх кінцівках) з вестибуло-атактичним синдромом Есенціальна (первинна) гіпертензія. Гіперметропія середнього ступеню обох очей з гіперметропічним астігматізмом. Спазм акомодації. Мінно-вибухова травма.

Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03 квітня 2024 року № 2252, травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини. Захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у період з квітня по листопад 2023 року позивач не отримував збільшеного додаткового грошового забезпечення.

Позивач вважає, що він має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за період з 30 квітня по листопад 2023 року.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 після отримання поранення перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у період з 01.05.2023 по 26.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Харківської обласної ради Обласна клінічна психіатрична лікарня №3, у період з 26.05.2023 по 10.07.2023, з 12.07.2023 по 16.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в клініці психіатрії НВМКЦ Головний військовий клінічний госпіталь, у період з 16.08.2023 по 08.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в клініці психіатрії НВМКЦ ГВКГ, у період 08.09.2023 по 09.11.2023 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в клініці психіатрії НВМКЦ ГВКГ, що підтверджується копіями виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №3024 від 26.05.2023, № 3720 від 10.07.2023, виписними епікризами № 9820, № 255, №12260.

При цьому, суд встановив, що згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03 квітня 2024 року № 2252, травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини. Захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Враховуючи означене, суд першої інстанції виснував про те, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ключове питання, що потребує вирішення, в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційної скарги, стосується дотримання позивачем строків звернення з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Проте, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 12.04.2024 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про, зокрема, зобов`язання нарахувати та виплатити збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням у відпустці за станом здоров`я.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, позивач звільнений зі служби 11.12.2023 відповідно до наказу № 345.

Також, представник позивача 01.02.2024 та 04.04.2024 звертався до Військової частини НОМЕР_1 із заявами про виплату додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Проте, відповіді на заяви від 01.02.2024 та 04.04.2024 позивач не отримав, що стало підставою для звернення до суду із позовом.

Так, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 сформовано наступний правовий висновок, який відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України повинен враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався.

Конституційний Суд України у Рішенні №9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-р(II)/2022 від 6 квітня 2022 року гарантована Конституцією України рівність усіх людей у їхніх правах і свободах означає конечність забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У державі, керованій правовладдям, звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а додержання загальних принципів рівності громадян перед законом та заборони дискримінації, що їх визначено приписами частин першої, другої статті 24 Конституції України, є неодмінним складником реалізації права на судовий захист.

На думку колегії суддів доцільно означити, що відповідно до рекомендації Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 2 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ба більше, апелянтом не вказано жодних доказів про обізнаність позивача, станом на дату звільнення зі служби, а саме на 11.12.2023, щодо обрахунку його грошового забезпечення за періоди служби з урахуванням додаткової винагороди за спірний період.

Принагідно апеляційний суд зауважує, що апелянтом в апеляційній скарзі не оскаржується правильність оцінки судом першої інстанції доказів, наданих позивачем на підтвердження наявність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 30.04.2023 по 09.11.2023.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень частини 1 статті 308 КАС України, апеляційний суд не надає оцінку не оскарженій частині рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 620/5341/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик