Справа № 500/382/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/382/25

28 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 листопада 2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок стажу, оскільки надала довідку Нараївської сільської ради від 05.11.2024 № 244 про період роботи в колгоспі з 04.02.1988 по 31.07.1989 (далі - Довідка № 244). У довідці № 244 ім`я позивача зазначено як « ОСОБА_2 ».

Листом від 04.12.2024 Відповідач повідомив позивача, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 04.02.1988 по 31.07.1989, оскільки в наданій підтверджуючій довідці від 06.11.2024 № 244 ім`я позивача зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Також вказав, що у свідоцтвах про народження дітей позивача її прізвище та ім`я зазначено як « ОСОБА_4 », що також не відповідає паспортним даним « ОСОБА_5 ».

З такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування їй до страхового стажу для призначення пенсії період роботи з 04.02.1988 по 31.07.1989 згідно з Довідкою №244, позивач не згідна, вважає такі дії відповідача неправомірними.

Ухвалою суду від 28.01.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

12 листопада 2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок стажу, оскільки надала довідку Нараївської сільської ради від 05.11.2024 № 244 про період роботи в колгоспі з 04.02.1988 по 31.07.1989 (далі - Довідка № 244). У довідці №244 ім`я позивача зазначено як « ОСОБА_2 ».

Листом від 04.12.2024 відповідач повідомив позивача, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 04.02.1988 по 31.07.1989, оскільки в наданій підтверджуючій довідці від 06.11.2024 №244 ім`я позивача зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Також вказав, що у свідоцтвах про народження дітей позивача її прізвище та ім`я зазначено як « ОСОБА_4 », що також не відповідає паспортним даним « ОСОБА_5 ».

Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування їй до страхового стажу для призначення пенсії періоду роботи з 04.02.1988 по 31.07.1989 згідно з Довідкою №244, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Згідно з частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до частин 1-2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. У разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25,4 (роз`яснення Мінпраці від 17.05.1992 № 17).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідають пункти 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якими визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом із заявою про перерахунок пенсії 12.11.2024 позивач подала відповідачу довідку № 244, у якій зазначено, що ОСОБА_7 у період часу з 04.02.1988 по 31.07.1989 працювала у колгоспі ім. Б. Хмельницького, та виробила у 1988 році 109 трудоднів (вихододнів) при встановленій нормі 100, а у 1989 році виробила 43 трудодні (вихододні) при встановленій нормі 100.

Позивач зазначає, що у різних документах, що стосуються її особи уповноважені органи по різному зазначали її ім`я та прізвище, зокрема:

- у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 27.04.1965 ім`я позивача зазначено « ОСОБА_3 »;

- у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.11.1974 прізвище Позивачки після укладення шлюбу - « ОСОБА_8 », чоловіка Позивачки - « ОСОБА_8 », її ім`я - « ОСОБА_2 »;

- у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_3 від 30.09.1977 (повторне) ім`я позивача - « ОСОБА_2 », прізвище після укладення шлюбу - « ОСОБА_8 »;

- у свідоцтвах про народження дітей Позивачки серії НОМЕР_4 від 12.02.2009 (повторне), серії НОМЕР_5 від 22.07.1978 та серії НОМЕР_6 від 26.08.1979 прізвище позивача зазначено « ОСОБА_8 », а ім`я « ОСОБА_2 »;

- у трудовій книжці позивача, дата заповнення 28.02.1981, прізвище позивача зазначено « ОСОБА_8 », ім`я - « ОСОБА_3 »;

- у пенсійному посвідченні № НОМЕР_7 від 15.02.2011 прізвище та ім`я позивача зазначено « ОСОБА_4 »;

- у пенсійному посвідченні № НОМЕР_7 від 27.06.2024 прізвище та ім`я позивача зазначено « ОСОБА_5 ».

Суд звертає увагу на те, що дії Відповідача щодо не зарахування їй до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. Б. Хмельницького відповідно до довідки №244, є неправомірними, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/18467/15-а (постанова від 30 вересня 2019 року).

Суд вважає, що позивач не несе відповідальності за правильність ведення кадрової документації на підприємстві (вина позивача відсутня), а тому власне недотримання правил ведення кадрової документації може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на її особисті права, зокрема на права у сфері соціального забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Таким чином, період роботи позивача в колгоспі ім. Б. Хмельницького відповідно до довідки № 244 підлягає зарахуванню Відповідачем до страхового стажу Позивача відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії - підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок розміру пенсії позивача, то суд зазначає наступне.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачем, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок її пенсії, зарахувавши з 12.11.2024 до страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи відповідно до довідки Нараївської сільської ради від 06.11.2024 № 244 . Відтак, позов належить задовольнити частково.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 05.12.2024 року.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи відповідно до довідки Нараївської сільської ради від 06.11.2024 № 244 відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок її пенсії, зарахувавши з 12.11.2024 до страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи відповідно до довідки Нараївської сільської ради від 06.11.2024 № 244 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.