Справа № 420/33621/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33621/24
Перша інстанція: суддя Караван Р.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області, які виразились у відмові провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі підготовленої ІНФОРМАЦІЯ_1 Довідки №ЮО95812 від 15.08.2024р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 1.01.2023р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1.02.2023р. на підставі підготовленої ІНФОРМАЦІЯ_1 Довідки №ЮО95812 від 15.08.2024р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 1.01.2023р. та здійснити виплату донарахованих сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2024р. по справі №420/11848/24 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідки про розмір грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 станом на 1.01.2023р..

Однак, ГУ ПФУ в Одеській листом від 24.09.2024р. відмовив у здійсненні перерахунку пенсії, зазначивши про відсутність підстав для такого перерахунку.

Позивачка вважає такі дії пенсійного органу протиправними та незаконними, у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нової постанови про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що КМУ не приймалось рішення про перерахунок пенсій військовослужбовців у 2023 році, а також з урахуванням встановлення ВРУ на 2023 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів у розмірі 2 102грн., який безпосередньо впливає на кількість відрахувань у солідарну систему, суд вважає, що перерахунок пенсії на підставі спірних довідок не буде відповідати вимогам чинного законодавства та принципу правової визначеності.

Проте, з таким висновком суду першої не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2024р. по справі №420/11848/24 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились у зменшенні у грошовому виразі розмірів надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії, вказаних у Довідці №ЮО95812 від 21.02.2024р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 1.01.2023р.; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити і надати до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 1.01.2023р., відповідно до вимог положень Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого Постановою КМУ від 15.06.1994р. №414 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 7.06.2018р. №260, із зазначенням відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії у грошовому виразі, обчисленому виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, вказаних в Довідці №ЮО95812 від 21.02.2024р. про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2023р..

На виконання вказаного рішення суду від 19.06.2024р. по справі №420/11848/24 ІНФОРМАЦІЯ_1 видано довідку від 15.08.2024р. №ЮО95812 на ім`я ОСОБА_2 про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2023р., в якій визначено посадовий оклад 7 940грн., оклад за військовим званням 2 040грн., надбавка за вислугу років 40% 3 992грн., надбавка за особливості проходження служби 65% 9 081,8грн., надбавка за таємність 10% 794грн., премія 140% 11 116грн., всього 34 963,8грн..

Однак, ГУ ПФУ в Одеській області листом від 24.09.2024 №26510-24229/Ю-02/8-1500/24 відмовило позивачці у перерахунку пенсії, зазначивши про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії (а.с.6).

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправним, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій УПФ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-ХІІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII.

Так, згідно з ч.3 ст.43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Механізм проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, визначений Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок №45), згідно із пунктом 1 якого, пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 1.03.2018р..

Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також, додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Пунктом 6 Постанови №103 внесені зміни до Постанов КМУ, що додаються, зокрема, до Постанови №704, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися, отже, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Таким чином, пункт 4 Постанови №704 після внесення до нього відповідних змін визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року».

У подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким, зокрема, у пункт 4 Постанови №704 внесені відповідні зміни.

Отже, з 29.01.2020р. відновлена дія пункту 4 Постанови №704 в первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Слід зазначити, що застосування цих нормативних актів у подібних правовідносинах вже було предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 2.08.2022р. у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«(1) з 1.01.2020р. положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.».

Крім того, в постановах від 22.09.2022р. у справі №500/2392/21, від 16.03.2023р. у справі №500/8486/21, від 18.04.2024р. у справі №500/8480/21, від 26.04.2024р. у справі №500/8780/21, застосовуючи зазначені вище висновки в контексті обставин справи, що склалися і у даній справі, Верховний Суд дійшов до висновку, що відмова ГУ ПФУ у проведенні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 1.01.2020р. відповідно до вимог статей 43 і 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-ХІІ, ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ, з урахуванням положень Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку основного розміру пенсії із 1.02.2020р., є протиправною.

За наведеного правового регулювання та висновків Верховного Суду, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідач, відмовляючи позивачці у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, які складені станом на 1.01.2023р., відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень Постанови №704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням (як наслідок додаткових видів грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу, окладу за військовим званням), визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2023р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 1.01.2023р. (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії), діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачки на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, які складені станом на 1.01.2023р. прямо суперечать усталеним висновкам Верховного Суду у даній категорії справ, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України підлягали застосуванню судом першої інстанції у цій справі.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, всупереч положенням ч.5 ст.242 КАС України та наведеним вище висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивачки на підставі довідки від 15.08.2024р. №ЮО95812 станом на 1.01.2023р., яка видана з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1.01.2023р. (2 684грн.), за умови відсутності прийнятого Кабінетом Міністрів України рішення про перерахунку пенсії військовослужбовця у 2023р., з урахуванням встановлення Верховною Радою України на 2023р. розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів у розмірі 2 102 гривні, а також встановлення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб виходячи з розміру 1 762 гривні, не буде відповідати вимогам чинного законодавства та принципу рівноправності застрахованих осіб.

Суд першої інстанції також зазначив, що здійснена відповідачем відмова у перерахунку пенсії на підставі довідок від 15.08.2024р. №ЮО95812 станом на 1.01.2023р. переслідувала легітимну мету, була пропорційною та обґрунтованою, оскільки застосування збільшеного мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1.01.2023р. (2 684грн.), для перерахунку пенсії, за умови відсутності належних фінансових ресурсів може призвести до того, що держава України в особі її уповноважених органів може втратити здатність гарантувати право на соціальне забезпечення, а також належне функціонування всієї системи соціального забезпечення, що суперечитиме, крім іншого, принципам соціальної держави.

Проте, такі висновки суду першої інстанції суперечать не лише усталеній практиці Верховного Суду у даній категорії справ, а також і завданням та основним засадам адміністративного судочинства.

Так, статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Предметом оскарження у даній справі є дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 1.02.2023р. на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО95812 від 15.08.2024р., виданої станом на 1.01.2023р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-XII та положень Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Судова колегія звертає увагу, що відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивачки у зв`язку із недотриманням Порядку №45 для такого перерахунку, а не у зв`язку з тим, що Закон про Державний бюджет України на 2023р. містить окремі пункти щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, та становить 2 102грн..

Тобто, питання щодо застосування Законів України про Державний бюджет України на 2023р. не є спірним у даній справі.

Відповідач у справі відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивачки виключно з підстав недотримання Порядку №45, а тому, суд першої інстанції мав надати оцінку саме цим доводам відповідача, однак, суд першої інстанції не надав оцінки доводам відповідача, які стали підставою для відмови у проведенні спірного перерахунку пенсії.

У свою чергу, надаючи оцінку доводам пенсійного органу, які стали підставою для відмови в перерахунку пенсії позивачки, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача щодо недотримання Порядку №45 у спірному випадку є необґрунтованими, оскільки підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, що може бути реалізовано двома шляхами: через централізований механізм повідомлень та інформувань територіального органу Пенсійного фонду України органами влади, у спосіб, визначений пунктами 1-3 Порядку №45; за відповідною заявою пенсіонера та доданими до неї документами.

З огляду на викладене, відмовляючи позивачці у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2023р., яка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлена до ГУПФУ в Одеській області, з підстав недотримання Порядку №45, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить, що така відмова в перерахунку пенсії не може бути визнана судом правомірною та такою, що відповідає вимогам ст.2 КАС України, а протилежний висновок суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить усталеній практиці Верховного Суду.

Більш того, судом першої інстанції помилково не враховано, що питання щодо можливості застосування прожиткового мінімуму в розмірі 2 102грн., який встановлений Законами України про Державний бюджет України для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, для розрахунку розмірів посадових окладів та відповідно інших складових грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу, згідно з Постановою №704, для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, вже також було предметом розгляду Верховним Судом.

Верховний Суд в постанові від 2.04.2024р. у справі №340/608/23 сформовав висновок, відповідно до якого, норма ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» в частині встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 1 січня в розмірі 2 102грн., не поширюється на осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.10.2024р. у справі №280/6263/23.

Висновки Верховного Суду у справах №№340/608/23, 280/6263/23 стосуються правовідносин, які є подібними до обставин даної справи, норма ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» аналогічного змісту, що і ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», а тому, вказані висновки ВС підлягали застосуванню судом першої інстанції.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, а тому вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі підготовленої ІНФОРМАЦІЯ_3 Довідки №ЮО95812 від 15.08.2024р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 1.01.2023р..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1.02.2023р. на підставі підготовленої ІНФОРМАЦІЯ_3 Довідки №ЮО95812 від 15.08.2024р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 1.01.2023р. та здійснити виплату донарахованих сум.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук