Справа № 460/8329/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/8329/23 пров. № А/857/6798/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Бондар Ю.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника адвоката Бондара Юрія Миколайовича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29.01.2025р. про відмову в задоволенні заяви про визнання протиправними дій, бездіяльності, рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (суддя суду І інстанції: Гудима Н.С., час та місце ухвалення судового рішення: 29.01.2025р., м.Рівне; дата складання повного судового рішення: 29.01.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.01.2025р. залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності, рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/8329/23 (а.с.89-90).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник адвокат Бондар Ю.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і прийняти нову постанову, якою задовольнити подану заяву про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/8329/23, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення заяви в порядку ст.383 КАС України (а.с.92-96).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що під час виконання судового рішення в справі № 460/8329/23 пенсійний орган прийняв рішення № 21 від 08.01.2025р., яким проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та знято нарахування раніше призначеної доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при цьому нараховано пенсію в розмірі 2980 грн.

Причинами такого перерахунку названо приписи ст.45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови КМ України № 1524 від 27.12.2024р. «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення». При цьому, пенсійний орган не подав будь-яких доказів того, що позивач ОСОБА_1 не проживала в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26.04.1986р. чи у період з 26.04.1986р. по 01.01.1993р.

Також висновки суду про виникнення нових правовідносин не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, суперечать рішенню суду в справі № 460/8329/23.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2023р. у справі № 460/8329/23 позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.01.2023р. підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат; зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2023р. підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.26-31).

Рішення суду не оскаржувалося в апеляційному порядку і набрало законної сили 10.06.2023р.

На підставі вказаного рішення суду видано 31.07.2023р. виконавчий лист № 1 в справі № 460/8329/23 (а.с.70).

22.11.2023р. державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській обл. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрив виконавче провадження ВП № 72904517 з примусового виконання виконавчого листа № 460/8329/23 від 31.07.2023р. (а.с.71 і на звороті).

Рішенням відповідача № 21 від 08.01.2025р. здійснено повторний перерахунок розміру пенсії позивача та знято нарахування раніше призначеного підвищення до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.69).

23.01.2025р. представник адвокат Бондар Ю.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , скерував до суду заяву про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в справі № 460/8329/23, в якій просив:

визнати протиправними дії відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл., вчинені на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2023р. в справі № 460/8329/23, в частині проведення повторного перерахунку, внаслідок якого скасовано доплату до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік);

зобов`язати ГУ ПФ України в Рівненській обл. вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення, а саме відновлення нарахувань та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік), а саме в розмірі 3200 грн.;

установити ГУ ПФ України в Рівненській обл. 30-денний строк з дня отримання (вручення) копії ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення (а.с.61-66).

Заява обґрунтована тим, що з 01.01.2025р. виникла ситуація щодо повного невиконання рішення в справі № 460/8329/23: рішенням № 21 від 08.01.2025р. здійснено повторний перерахунок розміру пенсії та знято нарахування раніше призначеної доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відмовляючи у задоволенні розглядуваної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що порядок і строки виплати спірної доплати до пенсії можуть бути змінені за умов іншого правового регулювання.

Починаючи з 01.01.2025р., на законодавчому рівні змінено порядок нарахування і виплати підвищення до пенсії, визначеного ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене, між сторонами виникли нові правовідносини, яким в ході розгляду справи № 460/8329/23 правова оцінка не надавалась.

Отже, правові підстави для задоволення заяви позивача є відсутніми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Частиною 1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Приписами ч.4 ст.383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Частиною 6 ст.383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, при розгляді заяв в порядку ст.383 КАС України суд повинен з`ясувати, чи були оскаржувані рішення, дії відповідача, пов`язані з виконанням судового рішення, та чи не утримує в собі звернення позивача до суду самостійні підстави та предмет спору.

Водночас, наявність достатніх сумнівів у належному виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку виконання судового рішення надає право суду встановлювати судовий контроль.

В розглядуваному випадку позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність застосування такого заходу; також між сторони виникли нові правовідносини, що зумовлено зміною правового регулювання питань нарахування і виплати спірного підвищення до пенсії.

Такий висновок стверджується наступним.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2023р. у справі № 460/8329/23 позов позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.01.2023р. підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат; зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2023р. підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до листа ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 1700-0202-8/4002 від 21.01.2025р. на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2023р. у справі № 460/8329/23 (набрало законної сили 10.06.2023р.), постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72904517 від 22.11.2023р., вимоги державного виконавця № 92843 від 22.11.2023р. проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2023р. по 30.11.2023р. та нараховано доплату в сумі 116781 грн. 10 коп., яка буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України відповідно до вимог ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.ст.23, 116 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з урахуванням, норм постанови КМ України № 1524 від 27.12.2024р. «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення», за результатами звірки відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів, починаючи з 01.01.2025р., пенсію ОСОБА_1 перераховано; пенсія виплачуватиметься з урахуванням норм ст.45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» в розмірі 2980 грн., тобто, без доплати як непрацюючому пенсіонеру (а.с.68).

Згідно пояснень ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 1700-0802-7/5624 від 28.01.2025р. на виконання вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» та постанови КМ України № 1524 від 27.12.2024р. «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» проведено звірення з Єдиним державним демографічним реєстром, відомості якого надано Державною міграційною службою у порядку обміну інформацією щодо постійного проживання позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення чи в зоні гарантованого добровільного відселення. При цьому встановлено, що у Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості щодо постійного проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26.04.1986р. чи у період з 26.04.1986р. до 01.01.1993р.

Оскільки у вказаному реєстрі відсутні відомості про те, що заявниця проживала станом на 26.04.1986р. чи у період з 26.04.1986р. до 01.01.1993р. в зоні гарантованого добровільного відселення, тому відповідно у ГУ ПФ України в Рівненській обл. відсутні підстави для встановлення їй доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення.

В разі внесення змін до Єдиного державного демографічного реєстру щодо проживання заявниці станом на 26.04.1986р. чи у період з 26.04.1986р. до 01.01.1993р. та без зміни постійного місця проживання на зазначених територіях, ГУ ПФ України в Рівненській обл. будуть переглянуті підстави встановлення доплати в розмірі, встановленому ст.45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (а.с.80-82).

Під час розгляду заяви представника позивача в порядку ст.383 КАС України суд першої інстанції обґрунтовано спирався на правові висновки, сформовані Верховним Судом України у постановах від 23.04.2012 № 21-239а11, від 19.03.2013 № 21-53а13, від 05.11.2013 № 21-293а13, від 07.07.2014 № 21-222а14, а також Верховним Судом в постанові від 18.09.2024р. у справі № 240/28481/23, відповідно до яких:

пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. З самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк;

підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати;

виплату пенсії (підвищення до пенсії) не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії (підвищення до пенсії), яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку її виплати;

порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суб`єкт владних повноважень, здійснюючи свої владні управлінські функції, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У разі зміни після прийняття рішення судом розміру та порядку виплати доплати до пенсії орган влади повинен діяти відповідно до чинного законодавства, не допускаючи за подібних обставин порушень, на які вже звертав увагу суд.

19.11.2024р. прийнято Закону України № 4059-ІХ від 19.11.2024р. «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким змінено правове регулювання нарахування і виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, відповідно до ст.45 цього Закону установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Відповідно до постанови КМ України № 1524 від 27.12.2024р. «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:

особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.

Отже, починаючи з 01.01.2025р. змінено порядок нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки рішення суду в справі № 460/8329/23 не містить кінцевої дати виплати пенсії у вказаному розмірі, тому нарахування пенсійним органом здійснено до часу внесення змін у законодавство.

Обов`язок виконання рішення суду припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які втратили чинність.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019р. у справі № 281/667/17.

Зокрема, відсутність у рішення суду кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у відповідача обов`язок довічно здійснювати виплату позивачу пенсії у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням.

Такий обов`язок відповідача припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які зазнали певних змін. Дія такого судового рішення не може бути поширена на правовідносини після зміни правового регулювання, скільки це б призвело до порушення положень ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розглядуваній справі зміна правового регулювання спірних правовідносин відбулась у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Вказаний Закон є нормативно-правовим актом, який є обов`язковим для застосування пенсійними органами під час здійснення перерахунку та виплати пенсій.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019р. у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020р. у справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

За таких обставин відповідачем ГУ ПФ України в Рівненській обл. в розглядуваній частині не допущено протиправних рішень, дій чи бездіяльності на виконання рішення суду в справі № 460/8329/23.

Натомість, в рамках нових правовідносин пенсійний орган врахував та виконав норми Закону України № 4059-ІХ від 19.11.2024р. «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови КМ України № 1524 від 27.12.2024р. «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення».

Стосовно представлення пенсійним органом доказів відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах колегія суддів враховує, що предметом розгляду в порядку ст.383 КАС України є обставини протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, а не оскарження рішення пенсійного органу про перерахунок пенсії позивача (в розглядуваній ситуації рішення № 21 від 08.01.2025р.).

Безпідставність чи помилковість такого рішення може бути оскаржена позивачем в судовому порядку, під час чого буде надана правова оцінка підставам і обґрунтованості прийняття такого рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Приймаючи до уваги результат апеляційного розгляду, та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Бондара Юрія Миколайовича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29.01.2025р. про відмову в задоволенні заяви про визнання протиправними дій, бездіяльності, рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/8329/23 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 28.03.2025р.