Справа № 320/50592/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року № 320/50592/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ), третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ), третя особа ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анни Сергіївни від 17.09.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у сумі 3400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність у відповідача законодавчих підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Третя особа правом на подання до суду письмових пояснень не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05.01.2024 Старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анною Сергіївною відкрите виконавче провадження з примусового виконання ухвали № 759/11905/23 виданої 07.12.2023 Святошинським районним судом м. Києва, якою зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи та неділі місяця з 11.00 год до 18.00 год, за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності батька.

12 січня 2024 року адвокат М.Якименко надав державному виконавцю висновки психологів та судових експертів за результатами обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відео та аудіо записи, на яких дитина висловлює своє небажання зустрічатися з матір`ю.

19 січня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Микола Якименко направив державному виконавцю заяву, в якій повідомляв причини неможливості 20.01.2024 та 21.01.2024 об 11:00 привести малолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 для спілкування з матір`ю, та просив відкласти проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з виконання ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 07.12.2022 року №759/11905/23 на строк 10 робочих днів.

Вказана заява була направлена 19.01.2024 року на електронну пошту Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та у месенджері viber державному виконавцю Пономаренко А.С. на номер НОМЕР_2, з якого було надіслано вимогу.

Заява була зареєстрована 22.01.2024 за №2663.

Водночас 23 січня 2024 року до АСВП були завантажені Акти державного виконавця датовані 20.01.2024 та 21.01.2024, згідно з якими "виходом державного виконавця за адресою вул. Гната Юри, 8 встановлено, що боржник не з`явився, дитину не привів, побачення не відбулося, рішення суду та вимога державного виконавця не виконано".

23 січня 2024 року старший державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анна Сергіївна винесла постанову, якою за невиконання рішення суду та законної вимоги державного виконавця наклала на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі у розмірі 1700 грн.".

07.02.2024 старший державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анна Сергіївна винесла постанову, якою за невиконання рішення суду та законної вимоги державного виконавця наклала на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

Вимогу державного виконавця від 01.02.2024 ОСОБА_1 не отримував. Вона була вручена ОСОБА_1 одночасно із постановою про накладення штрафу від 07.02.2024 та актами державого виконавця від 03.02.2024 та від 04.02.2024.

27.02.2024 державний виконавець направив подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за невиконання судового рішення.

Листом від 21.03.2024 року №2809/125/54/04-2024 Святошинське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві повідомило, що ним не встановлено ознак, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

Постановою Київського апеляційного суду від 31.05.2024, повний текст якої складений 25.06.2024, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року про забезпечення позову змінено, встановивши місце безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу ОСОБА_2 з малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності батька - ОСОБА_1 за встановленим судом першої інстанції графіком протягом перших двох календарних місяців з дня ухвалення цієї постанови апеляційної інстанції в публічних місцях (місцях загального користування, таких як, але не виключно, парки, сквери, площі, розважальні заклади, торгівельні центри, тощо) за вибором ОСОБА_2 в місці, наближеному до місця проживання дитини. Після сплину вказаного строку здійснення вищевказаного безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу зазначених осіб здійснювати за встановленим в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року про забезпечення позову порядком.

25.06.2024 державний виконавець направила виклик, яким зобов`язано сторін з`явитися 26.06.2024 об 15:00 на прийом до державного виконавця з метою з`ясування місця вчинення виконавчих дій, запланованих на 29.06.2024 та 30.06.2024 об 11:00.

26.06.2024 державний виконавець склала вимогу, згідно з якою 29.06.2024 та 30.06.2024 об 11:00 год ОСОБА_1 мав привести малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою м. Київ, просп. Європейського Союзу, 47 (ТРЦ Ретровіль , ігроленд Papasha kids) для спілкування з матір`ю, згідно графіку побачень встановленого судом.

26.06.2024 ОСОБА_1 надав письмові пояснення, згідно з якими донька ОСОБА_3 безперешкодно спілкується з матір`ю телефоном, проте відмовляється від зустрічей з нею, з наданням відповідних записів, а також надав висновок експерта №СЕ-19-24/3069-ПС від 24 травня 2024 року.

29.06.2024 представник ОСОБА_1 адвокат М.Якименко повідомив державному виконавцю про неможливість виконання судового рішення 29.06.2024 та 30.06.2024 з поважних причин невиконання судового рішення та надіслав довідку про реєстрацію електронного листка непрацездатності з 29.06.2024 по 03.07.2024, копію огляду лікаря від 28.06.2024, аудіо запис повідомлення ОСОБА_3 до матері, відеозапис із повідомленням ОСОБА_3 від 26.06.2024.

05.07.2024 Старший державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анна Сергіївна винесла постанову, якою за невиконання рішення суду та законної вимоги державного виконавця наклала на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.

04.09.2024 в Автоматизованій системі виконавчого провадження з`явилася вимога старшого державного виконавця Пономаренко А.С. 07.09.2024 та 08.09.2024 об 11:00 год надати можливість матері - ОСОБА_2 для безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 , згідно графіку побачень встановленого судом.

06.09.2024 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Якименко М.М. надіслав на електронну пошту Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та у месенджері viber державному виконавцю Пономаренко А.С., який уже використовувався для спілкування із виконавцем, а також паперовий варіант через "Нову пошту" заяву про небажання ОСОБА_3 їхати до матері на побачення. Крім того, була долучена флешка із аудіо повідомленнями ОСОБА_3 до матері ОСОБА_2 під час їхнього спілкування 01.09.2024 та 02.09.2024 , на яких дитина вкотре особисто повідомляє про власне небажання приїздити до матері. На флешку було записано ще відео звернення 06.09.2024 ОСОБА_3 до державного виконавця, в якому дівчинка просила перестати її примушувати їхати до матері.

17.09.2024 старший державний виконавець винесла постанову, якою за невиконання рішення суду та законної вимоги державного виконавця наклала на боржника штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

Не погоджуючись з такими рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Приписами пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до норм статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно зі статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 9 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зазначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Предметом спору у цій справі є правомірність постанови державного виконавця про накладення на позивача штрафу за повторне невиконання рішення у цивільній справі.

Суд зазначає про те, що аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

За приписами статті 64-1 Закону № 1404-VІІІ, у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Повторним невиконанням судового рішення, в розумінні статті 64-1 Закону №1404-VІІІ, є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач керувався окрім Закону України "Про виконавче провадження" положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Відповідно до статті 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Суд наголошує на тому, що нормами статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", визначено які дії має вчинити державний виконавець при невиконанні рішення та при повторному невиконанні рішення суду, проте, приписи статті 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 фактично змінюють положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", дозволяючи при цьому державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення.

У відповідності до частини третьої статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд зазначає, що у вказаних правовідносинах слід застосовувати положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він має вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції № 512/5.

З урахуванням наведеного, суд дійшов всивновку про протиправність та наявність підстав для скасування оскаржуваної позивачем повтанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, позак, законом цього не передбачено, а необмежена кількість штрафів порушує права сторони виконавчого провадження та не досягає мети виконання рішення суду, адже цим законом перербачені і інші заходи впливу на боржника.

Ураховуючи, встановлену відсутність законодавчих підстав для прийняття оскаржуваної постанови, суд не вбачає за необхідне надавати оцінку обставинам, з підстав наявності яких така постанова була прийнята, а саме, щодо невиконання рішення про усунення перешкод у спілкуванні, побаченні та спільного проведення часу з малолітньою донькою, позаяк, скасування оскаржуваної постанови зумовлено порушенням державним виконавцем саме норм статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", які мають вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції № 512/5, а надання оцінки іншим доводам, лежить поза межами предмета доказування в даному спорі, з урахуванням вказаних вище підстав.

Під час розгляду справи, судом також враховується правова позиція Верховного суду в постанові від 18.07.2023 у справі № 380/16763/22, за якою, Верховний Суд дійшов висновку, що приписи статті 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 фактично змінюють положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", дозволяючи при цьому державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення, тому у вказаних правовідносинах слід застосовувати положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він має вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції № 512/5, відтак, колегія суддів не вважає за необхідне у цій справі відступати від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 520/6943/19, від 08 липня 2021 року у справі № 640/11833/19 та інших.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 71, 77, 90, 143, 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анни Сергіївни від 17.09.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у сумі 3 400, 00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Василенко Г.Ю.