Справа № 460/2417/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 460/2417/24

Головуючий у 1-й інстанції: Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

27 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Матохнюка Д.Б. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість в загальній сумі 90 775,75 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Також до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.05.2023 №0-1701 та №0-1701 винесені Головним управлінням ДПС у Рівненській області в загальній сумі 90 775,75 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року позов Головного управління ДПС у Рівненській області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податкову заборгованість в сумі 90 775 грн грн. 75 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Рівненській області відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

ГУ ДПС у Рівненській області направило на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 , як платник податків перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Рівненській області.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності нежитлове приміщення будівля телятника 4-х рядного за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Як зазначено позивачем за первинним позовом, Дядьковицькою сільською радою прийняте рішення від 12.07.2021 №662 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" та визначена ставка за 1 кв. метр в розмірі 0,5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

22.05.2023 Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1701, яким нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 50492,00 грн. та податкове повідомлення-рішення №0-1701, яким нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 40283,75 грн.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України позивачем сформовано та направлено боржникові податкову вимогу форми "Ф" №0-1700 від 17.11.2023.

Враховуючи те, що податковий обов`язок щодо сплати суми грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, позивач за первинним позовом звернувся з даним позовом до суду.

Позивач за зустрічним позовом вважає вищезазначені рішення протиправним, тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду із зустрічним позовом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ГУ ДПС у Рівненській області зазначило, що за ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість, яка не сплачена у добровільному порядку, у зв`язку з чим було винесено рішення про опис майна в податкову заставу. Інкасові доручення повернуті без виконання.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку що адміністративний позов Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості про стягнення заборгованості необхідно задовольнити та стягнути податкову заборгованість в сумі 90 775 грн грн. 75 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовлено.

Колегія суддів, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, а також оскаржуваному рішенню суду першої інстанції, приходить до висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, є підставою для його скасування.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Механізм адміністрування податків та зборів нормативно закріплений в ПК України.

Згідно підпункту 14.1.1-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Підпунктом 41.1.1. пункту 41.1. статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.4 статті 41 ПК України).

Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів (пункт 41.6 статті 41 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки (пункт 58.1 статті 58 ПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви Головним управлінням ДПС у Рівненській області, за ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість у розмірі 90 775,75 грн., що виникла на підставі винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 22.05.2023 року №01 77769-2410-1701 та №0-1701, якими збільшено суму грошового зобов"язання розмірі 40 283,75 грн. та нарахованої пені у розмірі 50 492,00 грн.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПКУ, відповідачу було направлено податкову вимогу форми «Ф» N0-1700 від 17.11.2023 року.

Даючи правову оцінку підставам нарахування ОСОБА_1 податкового боргу, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначив відповідач, згідно відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за позивачем було зареєстровано право власності на нежитлові об`єкти нерухомості розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , а саме: нежитлові приміщення, будівля телятника 4-х рядного.

Відповідно до пп. 266.1.1. п. 266.1 ст. 266 Податкового Кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1. П. 266.2 ст. 266 Кодексу об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об"єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.1. та 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 Кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. «і» п. 266.2.2 ст. 266 Кодексу не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі, у зв"язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради формування територій громад.

Тобто, на момент нарахування податковим органом податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які власниками об`єктів нежитлової нерухомості, таке нерухоме майно вже було зруйноване.

В матеріалах справи містяться висновки ТОВ "БТІ-Експерт" №1 та №2 від 19.04.2024 року про знищення/знесення майна. а саме, нежитлових об`єктів нерухомості розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та 17б., а саме: нежитлових приміщень, будівлі телятника 4-х рядного.

Таким чином, сума податкового боргу виникла у зв`язку із зобов`язання, нарахованим контролюючим органом на фактично відсутній об`єкт оподаткування, який є зруйнованим, про що свідчить зазначений вище висновок про знищення/знесення майна.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у податкового органу були відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 грошового зобов 'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, оскільки таке зобов`язання нараховане на фактично відсутній об`єкт оподаткування, який є зруйнованим.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать, що Головне управління ДПС у Рівненській області належним чином не здійснило усі необхідні заходи, що передують зверненню контролюючого органу до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії Головного управління ДПС у Рівненській області, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами, не відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог.

Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, у зв"язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення вимог ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідачем за подання зустрічного позову та апеляційної скарги сплачено судовий збір у загальному розмірі 3072,00 грн.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , витрати зі сплати судового збору мають бути йому відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.05.2023 №0-1701 та №0-1701 на загальну сумі 90 775,75 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області 3072, 00 грн судового збору, сплаченого відповідно до платіжних квитанцій №162427434.1:WEB від 26.09.2024 та 4958-2535-5073-8038 від 10.05.2024.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Матохнюк Д.Б. Граб Л.С.