Справа № 143/227/25
Суддя: Тітова Т. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/227/25
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2025 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Тітова Т. Л., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріна Руслана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

установила:

11.03.2025 до суду надійшла вказана вище позовна заява.

13.03.2025 згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями на підставі ухвали судді Погребищенського районного суду Вінницької області Гуцола М. П. про самовідвід від 12.03.2025 у моє провадження надійшла зазначена позовна заява.

Ухвалою від 13.03.2025 вказану вище позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків заяви.

На виконання зазначеної ухвали 25.03.2025 позивач ОСОБА_1 надіслав адміністративний позов від 07.03.2025 з доданими матеріалами. Однак, надіслані документи не дають підстав для висновку про виконання позивачем вимог ухвали судді від 13.03.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04. 2003 року №55. За вказаним нормативно-правовим актом відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Проте, позивачем надано копії документів (постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 263013; паспорта громадянина України та картки платника податків ОСОБА_1 ) лише в одному екземплярі, не засвідчені належним чином. А саме, копії документів не засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (не містять відмітки про засвідчення копії документа: «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису).

На підставі статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 37 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Повернення судом позивачеві його позовної заяви, у зв`язку з невиконанням ухвали про усунення недоліків позовної заяви переслідує легітимну мету та має розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Судове рішення зумовлене не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення позивача до суду, а лише невиконанням ним процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання позовної заяви. Такого змісту дії не можуть свідчити про обмеження його права на судовий захист.

Розгляд позовної заяви, яка складена без дотримання передбачених КАС України вимог, не передбачений положеннями процесуального законодавства.

При цьому, згідно із ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Отже, судове рішення про повернення позовної заяви не перешкоджає доступу позивача до суду за умови дотримання ним вимог процесуального закону.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 990/70/22.

Встановлені в ухвалі судді від 13.03.2025 недоліки вказаної вище позовної заяви, зокрема, стосовно її невідповідності вимогам статей 160, 161 КАС України, не можуть бути розцінені як прояв надмірного формалізму, адже є суттєвими і у своїй сукупності дійсно перешкоджали можливості вирішити питання про відкриття провадження за цією позовною заявою. Водночас, позивач був повідомлений про наслідки неусунення недоліків у встановлений судом строк і мав реальну можливість їх усунути у визначений в згаданій ухвалі спосіб.

Зі змісту адміністративного позову від 07.03.2025, наданого позивачем на виконання ухвали від 13.03.2025 про залишення без руху позовної заяви, вбачається, що він аналогічний за змістом до попереднього позову, адже в ньому наведено ті ж вимоги та їх обґрунтування. Також позивач не надав суду копії документів, що додаються до позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, засвідчені у порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, зазначене вище дає підстави для висновку про невиконання позивачем вимог ухвали від 13.03.2025 про залишення без руху позовної заяви.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений суддею, то позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, статтями 248, 295 КАС України, суддя

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріна Руслана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя