Справа № 260/8273/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2025 року м. Ужгород№ 260/8273/24
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), яким просить суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, який був надісланий 14 листопада 2024 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, який був надісланий 14 листопада 2024 року, і за наслідком його розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення по суті порушених в рапорті питань та з урахуванням висновків суду у цій справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 14 листопада 2024 року позивач надіслав командуванню військової частини НОМЕР_2 рапорт про звільнення з військової служби з підстав підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки як вказує позивач, на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Відтак у нього є підстави для звільнення з військової служби. Факт утримання позивачем дітей підтверджується довідкою про склад сім`ї, а також посвідченням багатодітної сім`ї серія НОМЕР_4 . Даний рапорт був отриманий відповідачем 22 листопада 2024 року, що підтверджується даними з офіційного інтернет-сайту АТ «Укрпошта». Позивач вказує, що згідно п.2 ч.9 розділу ІІІ Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531, відповідач зобов`язаний був розглянути рапорт по суті не пізніше 06 грудня 2024 року і звільнити його з військової служби. Однак, на момент звернення з даним позовом до суду, через бездіяльність відповідача, рапорт від 14 листопада 2024 року про звільнення з військової служби досі ним не розглянутий.

Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою суду від 16 грудня 2024 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23 грудня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини від 18.05.2023 року №141, солдат резерву запасної роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 15.05.2023 року самовільно залишив розташування навчального табору запасної роти військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.05.2023 року №1002 було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби без поважних причини солдатом ОСОБА_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2023 №2477 закріплено висновки, викладені в акті службового розслідування, а саме про відсутність на військовій службі без законних на те підстав солдата ОСОБА_1 , з 18 травня 2023 року по дату написання відзиву. Також представник відповідача зазначає, що відповідачем було направлено повідомлення про вчинення позивачем кримінального правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Крім того, представник відповідача визнає той факт, що позивач звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби, однак наголошує, що на дату звернення з даним позовом до суду, він продовжує перебувати поза межами військової частини без законних на те підстав, та не виконує обов`язки військової служби.

03 січня від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій останній заперечує проти позиції представника відповідача та просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року було витребувано від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань, який би підтверджував факт внесення відомостей до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення ч.5 ст.407 КК України стосовно ОСОБА_1 .

28 березня 2025 року на адресу суду від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому до суду надійшла інформація яка була витребувана ухвалою суду від 20 січня 2025 року, відповідно до якої вбачається, що слідчими другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому досудове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 та щодо запитуваної особи, стоном на 17.03.2025 року не здійснюється.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач проходить військову службу за мобілізацією у якості солдата резерву запасної роти військової частини у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.05.2023 року №141, солдат ОСОБА_1 , солдат резерву запасної роти військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що 18 травня 2023 року самовільно залишив розташування навчального табору АДРЕСА_2 .

Також, на підставі рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_2 , від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 , було призупинено виплату грошового забезпечення з 18 травня 2023 року а також, виключено з котлового забезпечення з вечері з 18 травня 2023 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.05.2023 року №1002 було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби без поважних причини солдатом ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2023 №2477 закріплено висновки, викладені в акті службового розслідування, а саме про відсутність на військовій службі без законних на те підстав солдата ОСОБА_1

04.08.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 , полковником ОСОБА_3 , було надіслано на адресу державного бюро розслідувань Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницького лист, у якому останній повідомив про виявлення в діях солдата ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування.

14 листопада 2024 року солдат резерву запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби з підстав підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 , і у зв`язку з чим, у нього виникла підстава для звільнення з військової служби.

До рапорту ОСОБА_1 , було додано:

- свідоцтво про народження серія НОМЕР_6 ( ОСОБА_4 );

- свідоцтво про народження серія НОМЕР_7 ( ОСОБА_5 );

- свідоцтво про народження серія НОМЕР_8 ( ОСОБА_6 );

- свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_9 від 11.01.2018 року;

- посвідчення багатодітної сім`ї серія НОМЕР_4 від 10.07.2024 року;

- довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.11.2024 року.

Відповідно до роздруківки з інтернет-сайту АТ «Укрпошта», рапорт Федорчука Я.Ю., був отриманий військовою частиною НОМЕР_2 - 22 листопада 2024 року.

06.12.2024 року командир військової частини НОМЕР_2 надав позивачу відповідь на його звернення від 14.11.2024 року, повідомивши позивача, що 22.03.2024 року, після закінчення лікування у військовій частині НОМЕР_10 , позивач не повернувся до військової частини НОМЕР_2 , а тому з 23.03.2024 року, позивач вважається військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину. Для реалізації звільнення, позивачу необхідно повернутись до військової частини НОМЕР_2 та подати рапорт встановленим порядком, оскільки виключення зі списків військової частини військовослужбовців, які відсутні без поважної причини на військовій службі не здійснюється.

Не погоджуючись з даною бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання щодо даних правовідносин передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно пункту 3 цього Указу мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Указами Президента України неодноразово продовжувався воєнний стан та строк проведення мобілізації. На час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.

За приписами частин 1, 3 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

08.08.2024 року набрав чинності Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531 (далі по тексту - Порядок №531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту (пункт 1 розділу І).

Пунктом 2 розділу І Порядку №531 встановлено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Пунктами 2-5 розділу ІІІ Порядку №531 передбачено, що командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Вимоги до оформлення резолюції (рішення) до рапорту військовослужбовця встановлені Додатком 1 до Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України:

- ПОГОДЖЕНО або НЕ ПОГОДЖЕНО (зазначається правова підстава та обґрунтування);

- посада безпосереднього командира (начальника);

- військове звання підпис Ім`я ПРІЗВИЩЕ;

- (для рапорту, поданого в паперовій формі).

Пунктом 7 розділу ІІІ Порядку №531 встановлено заборону: 1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно: подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом; недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком; наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту; 2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо; 3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку; 4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства. Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу. У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Таким чином, командири (начальники) здійснюють розгляд паперового рапорту військовослужбовця у встановлений Порядком №531 строк та надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції, яка повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, при цьому відмова у задоволенні рапорту повинна бути вмотивованою.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач 14 листопада 2024 року надіслав на адресу військової частини НОМЕР_2 засобами поштового зв`язку, рапорт про звільнення з військової служби з підстав підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Однак, як вбачається із наданої відповідачем відповіді на звернення позивача від 14.11.2024 року, на такій відсутня резолюція, що містить відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, накладеної командиром (начальником). Таким чином, рапорт від 14.11.2024 року про звільнення з військової служби не розглянутий.

Суд зазначає, що відповідно до листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від17.03.2025 року за №17831/14-01-02/25, вбачається, що слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому досудове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 станом на 17.03.2025 року не здійснюється.

Отже, відповідачем у порушення вимог Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531, не розглянуто та не надано належну відповідь на рапорт ОСОБА_1 , від 14 листопада 2024 року про звільнення з військової служби з підстав підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто має місце протиправна бездіяльність відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому суд зазначає, що в силу приписів Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531, командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця виключно шляхом накладення резолюції та законодавством не встановлено обов`язку надавати відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця в іншій формі, ніж як шляхом накладення резолюції із зазначенням відомостей, визначених у додатку 1 до Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженому Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 14 листопада 2024 року про звільнення з військової служби та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14 листопада 2024 року звільнення з військової служби та прийняти рішення за результатами розгляду такого з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для стягнення у цій справі судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 14 листопада 2024 року про звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14 листопада 2024 року звільнення з військової служби та прийняти рішення за результатами розгляду такого з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич