Справа № 160/28817/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/28817/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Прудник С.В.) в адміністративній справі №160/28817/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094), щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 27.03.2004 року по 24.03.2005 до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код СДРПОУ 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) зарахувати період роботи з 27.03.2004 року по 24.03.2005 року до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) починаючи з дати призначення пенсії, тобто з 31.10.2019, здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з дати призначення пенсії, тобто з 31.10.2019 року, з урахуванням всіх перерахунків та провести відповідну виплату.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду роботи з 27.03.2004 по 24.03.2005 до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до заяви про призначення пенсії було надано пільгову довідку від 16.08.2018 № 284, яка видана ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний Комбінат». У вказаній довідці зазначено, що атестації робочих місць проведені згідно наказів: від 30.03.1999 № 319; від 25.03.2005 № 553. За наведених обставин, відповідач вважає, що до пільгового стажу за Списком № 1 згідно довідки від 16.08.2018 № 284 правомірно не зараховано період з 30.03.2004 по 24.03.2005, оскільки не надано наказ по підприємству про продовження дії атестації робочих місць за умовами праці працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, а тому спірний період роботи позивача (з 30.03.2004 по 25.03.2005) зараховано лише до загального страхового стажу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 08.01.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, питання призначення йому з 31.10.2019 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 так як я мав загальний стаж робота 32 роки 06 місяців 00 днів, із них за Списком № 1.

Відповідно до рішення Криворізького північного об`єднаного управління ПФУ позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак при підрахунку років які позивач відпрацював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, всупереч вимогам законодавства, було зараховано тільки 10 років замість 11 років, повідомлення про не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 пільгового стажу позивачу не надавали.

11.02.2022 так і 12.02.2024 позивач звертався в сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області1 з документами для проведення перерахунку пенсії відповідно до п.4 ст. 42 Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, так як відпрацював два роки. Перерахунок позивачу проведено, але під час підрахунку років, які позивач відпрацював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, не зараховано додатково 1 рік. Повідомлення про не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 одного року пільгового стажу позивачу і не надавали.

Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, в результаті таких дій розмір його пенсії нижчий від тієї, яка передбачена законодавством.

У зв`язку із чим, 25.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питанням, щодо не вірного підрахунку років, в які останній відпрацював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1: при призначенні пенсії з 31.10.2019 року (зараховано 10 років замість 11 років); при проведенні перерахунку пенсії з 01.02.2022 року (зараховано 12 років замість 13 років); при проведенні перерахунку пенсії з 01.02.2024 року (зараховано 13 років замість 14 років).

Відповідно до отриманої відповіді від 22.08.2024 №46993-331 82/К-01/8-0400/24, до пільгового стажу позивача відповідачем не зараховано період роботи з 27.03.2004 по 24.03.2005.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому розмір пенсії особи яка звернулась за нею визначається індивідуально залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого у свою чергу сплачувались страхові внески.

За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в період з 17.01.2003 по 24.06.2016 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 березня 2024 року у справі № 500/5342/21, від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду з 27.03.2004 по 24.03.2005.

Проте, відповідно до розрахунку страхового стажу, період трудової діяльності позивача з 01.01.2004 по 29.03.2004 зарахований до пільгового стажу за Списком №1 (а.с. 19).

За наведених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить до висновку, що спірним періодом не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 у даній справі все ж таки є саме період з 30.03.2004 по 24.03.2005, оскільки він зарахований до страхового стажу, однак не до пільгового.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.08.1987, позивач у спірний період працював у Криворізькому Державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті на наступних посадах:

- 10.02.1997 року позивач прийнятий майстром 3 ремонту технологічного обладнання у цех з ремонту технологічного обладнання дільниці № 3 (фабрики огрудкування) згідно наказу №17 к268 від 05.02.1997 року;

- 10.02.1997 переведений механіком дільниці № 3 (фабрики огрудкування) цеху з ремонту технологічного обладнання згідно наказу №52 к 639 від 21.04.1997 року;

- 01.05.2004 року переведений механіком на дільницю № 3 з ремонту обладнання збагачувальної фабрики та фабрики огрудкування цеху з ремонту технологічного обладнання згідно наказу №77к 3073 від 27.05.2004 року. Відповідно до запису трудової книжки позивача № 18 «За результатами планової атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Наказ №553 від 25.03.2005 року.

- 21.12.2006 року звільнено з роботи за переведенням до ВАТ «ПівнГЗК» п.5 ст. 36 КЗ`пП України згідно наказу 231 к- І 5 від 21.12.2006 року.

Трудова книжка позивача в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача механіком з ремонту технологічного обладнання, вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства. Крім того, трудова книжка позивача в частині спірного періоду містить відомості про атестацію робочого місця за Списком №1 для поширення пільг пенсійного забезпечення.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено та не заперечено відповідачем, що позивачем разом із трудовою книжкою зокрема надавалась довідка ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» №284 від 16.08.2018, яка підтверджує, що позивач повний робочий день був зайнятий на роботах що передбачені Списком №1, а саме:

- у виробництві: Рудопідготовка, збагачення, окускування, випалювання руд і нерудних копалин, що передбачено Списком №1, розділом II, п. 187, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 773 від 15.11.1994 року «Про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 10.02.1997 року по 15.01.2003 року позивач працював механіком дільниці № 3 з ремонту обладнання фабрики огрудкування цеху з ремонту технологічного обладнання;

- у виробництві: Підготовка руд, збагачення, окускування, випалювання руд і нерудних копалин, що передбачено Списком №1, розділом II, п. 26, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 16.01.2003 року по 30.03.2004 року позивач працював механіком дільниці № 3 з ремонту обладнання фабрики огрудкування цеху з ремонту технологічного обладнання та з 01.05.2004 року по 21.12.2006 року механіком дільниці № 3 з ремонту обладнання збагачувальної фабрики та фабрики огрудкування цеху з ремонту технологічного обладнання.

Підставою для видачі означеної довідки слугували: особова картка, особові рахунки, наказ № 319 від 30.03.1999 по Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті»; лист на продовження терміну дії наказу про атестацію робочих місць №003/07-1- 13 від 19.01.2004, наказ № 553 від 25.03.2005 року по Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці па комбінаті», технологічний процес роботи цеху, довідка цеху.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №46993-33182/К-01/8-0400/24 від 22.08.2024 та апеляційної скарги, в якості підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 30.03.2004 по 24.03.2005 стала відсутність атестації робочих місць за умовами праці.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до означених тверджень скаржника, оскільки на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.

За порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції хоч і дійшов до вірного висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду роботи, проте невірно визначив його період. Оскільки як вже зазначалось, період трудової діяльності позивача з 01.01.2004 по 29.03.2004 відповідно до розрахунку страхового стажу зарахований до пільгового стажу за Списком №1, спірним періодом не зарахування до пільгового стажу позивача у даній справі є саме період з 30.03.2004 по 24.03.2005, який і підлягає для зарахування за Списком № 1 пенсійним органом з перерахунком призначеної пенсії з 31.10.2019.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про задоволення позову дійшов помилкових висновків, а отже апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Судові витрати за подання позову у сумі 1211,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року в адміністративній справі №160/28817/24 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 30.03.2004 по 24.03.2005 до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) зарахувати період роботи з 30.03.2004 по 24.03.2005 до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) починаючи з дати призначення пенсії, тобто з 31.10.2019, здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з дати призначення пенсії, тобто з 31.10.2019 року, з урахуванням всіх перерахунків та провести відповідну виплату.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник