Справа № 743/337/25
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/337/25
Провадження № 2-а/743/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Марченко А. В.

представника позивача Хоржевського Д. Е., відповідача ОСОБА_1 , перекладача Кіпоренка К. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Ріпки справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

28.03.2025 р. Центральне міжрегіональне управління ДМС у місті Києві та Київській області звернулось з позовом до суду до ОСОБА_1 , громадянина Російської Федерації, про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на шість місяців.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.10.2024 р., ухваленим у справі № 743/1381/24 та залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 р., затримано ОСОБА_1 , громадянина Російської Федерації, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців.

Також у позовній заяві зазначено, що на момент звернення до суду з цим позовом позивачем було вжито вичерпних заходів, передбачених чинним законодавством, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення відповідача. На момент звернення до суду відповіді від консульської установи не надходило. І тому особу відповідача не ідентифіковано.

З огляду на наведене, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Справа передана головуючому судді 28.03.2025 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до судового розгляду в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 28.03.2025 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. На запитання головуючого судді про вжиття конкретних заходів для ідентифікації відповідача та його видворення та надання відповідних доказів про вчинення таких дій, представник позивача зазначив про спроби ідентифікації через Міністерство закордонних справ України та отримання відповідей про неможливість такої ідентифікації.

Відповідач у судовому засіданні 28.03.2025 р. позов не визнав, просив суд надати йому можливість покинути ПТПІ та розпочати процедуру легалізації на території України.

Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.10.2024 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 р. (справа № 743/1381/24), затримано громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Згідно ч. 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до п. 1 Р. VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 (далі - Інструкція, в редакції, що є чинною на час перебування відповідача в пункті тримання та на час розгляду даної справи судом), якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

При дослідженні у судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що позивачем не долучено жодних доказів як існування відповідних запитів, оформлених у відповідності до вимог Інструкції, так і їх направлення через Департамент консульської служби МЗС.

Суд зауважує, що позивач, як державний орган, що має бути зацікавленим у видворенні іноземця, зобов`язаний вживати усіх можливих заходів для ідентифікації та забезпечення процедури видворення за межі території України відповідача, в тому числі, за обставин припинення дипломатичних відносин між Україною та РФ в межах повноважень та за процедурами, визначеними чинним законодавством.

Відповідно до п «f» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Суд зауважує, що принцип диспозитивності є складовою основних засад адміністративного судочинства.

Водночас, в межах наданих позивачем доказів судом не встановлено жодної обставини вчинення дій, спрямованих на ідентифікацію та видворення відповідача протягом майже шести місяців.

При цьому, на думку суду, застосування до процедури продовження строку затримання іноземця формального підходу сприятиме розмиванню межі між легалізованим виправданням втручання у свободу особи та свавіллям державних органів, що є неприпустимим у демократичному суспільстві.

За положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У матеріалах справи наявні судові рішення, прийняті у межах процедури затримання відповідача. Будь-які інші докази, як того вимагають положення ч. 13 ст. 289 КАС України, відсутні.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вважати заявлений позов обґрунтованим, а тому у позові слід відмовити повністю.

Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 229, 246, 271, 289, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М. В. Кравчук