Справа № 260/8244/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2025 року м. Ужгород№ 260/8244/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі по тексту відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) (далі по тексту відповідач 2) та Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) (далі по тексту відповідач 3), в якому, із врахуванням ухвали про уточнення позовних вимог, просить суд: "1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 із призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації та скасувати наказ "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який призваний та направлений в складі команди до списків військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 направлених до військової частини; 3. Визнати протиправним та скасувати наказ № 357 від 25 грудня 2024 року командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині та наказ по особовому складу про призначення на посаду та зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до списків військової частини НОМЕР_1 .".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Одночасно, вказаною ухвалою було витребувано докази.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову та залучено військову частину НОМЕР_1 до участі у даній справі в якості співвідповідача.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року було витребувано докази.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року було витребувано докази.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року було витребувано докази.

В обґрунтування позову указано, що 06 листопада 2024 року ОСОБА_1 за місцем роботи був затриманий та доставлений для проходження військово-лікарської комісії співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що позивач має ряд захворювань, які вказують на непридатність до військової служби під час мобілізації, а саме: розумова відсталість; килоподібний утвор в правій паховій ділянці (розміром 12х8см); запалення рвано-різаної рани ІІ-ІІІ пальців правої руки та інші хронічні захворювання. При цьому, позивачу не було забезпечено під час проведення медогляду виконання зобов`язання надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень, а також не було виписано повістку та направлення на іншу дату для отримання вищезазначених документів. Крім того, копію довідки із висновком Військово-лікарської комісії про визнання придатним до військової служби ОСОБА_1 не отримав. Одночасно, зазначає, що позивач є обмежено дієздатною особою внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, не здатний у повному обсязі усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У зв`язку із чим, вважає, дії відповідача 2 щодо призову позивача та направлення для проходження військової служби під час мобілізації протиправними. А відтак, оскаржуваний наказ про призов на військову службу за мобілізацією позивача є протиправним, оскільки позивач є непридатним до військової служби, з урахуванням його стану здоров`я.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 подано до суду відзив, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому вказано про правомірність оскаржуваних позивачем дій та рішень. Зокрема, зазначив, що у 06 листопада 2024 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та пройшов медичний огляд НОМЕР_6 при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами якого він визнаний придатним до військової служби. Вказав, що доводи позивача про обмежену дієздатність ОСОБА_1 не знаходять свого підтвердження жодним з доказом який було додано до матеріалів справи, а подані виписки з медичного обстеження від 08 листопада 2023 року не можуть бути беззаперечним фактом наявності в нього зазначених захворювань або станів здоров`я на момент проходження військово-лікарської комісії 6 листопада 2024 року.

На адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив, з якого вбачається, що до ІНФОРМАЦІЯ_1 не доставлявся ОСОБА_1 та не призивався на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_6 під час мобілізації в особливий період.

Відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзив, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому вказано про правомірність оскаржуваних позивачем дій та рішень. Зокрема, зазначено, що відповідно до розділу II глави 6 пункту 6.1 абзацу 2 наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд BЛK з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби. А відтак, ОСОБА_1 мав реальну можливість повторно пройти BЛK у разі наявності хвороби, що може зумовлювати непридатність до військової служби, разом з тим, цим правом не скористався. У зв`язку з цим відповідач вважає, що позовні вимоги скасування наказу про зарахування ОСОБА_1 є передчасними, оскільки за результатами судового розгляду (у разі встановлення порушень зі сторони BЛK) ОСОБА_1 буде направлено на повторний огляд BЛK, що буде належним способом захисту його прав та інтересів. Прийняття постанови BЛK про непридатність або тимчасову непридатність до військової служби ОСОБА_1 можуть стати підставою для звільнення його з військової служби на підставі статті 26 частини 4 пункту 2 підпункту б Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 06 листопада 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд BЛK при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами якого він визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 06 листопада 2024 року № 609/30 (а.с. 43 (на звороті)).

Винесенню указаної довідки передувало складення направлення та карти обстеження та медичного огляду від 06 листопада 2024 року, у якій вказано про придатність позивача до військової служби (а.с.а.с. 52, 53).

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 листопада 2024 року № 966 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації та інші заходи" ОСОБА_1 призвано на військову служби за призовом під час мобілізації, до військової частини НОМЕР_7 з 06 листопада 2024 року (а.с. 158 (на звороті)).

Відповідно до рапорту ОСОБА_1 від 09 грудня 2024 року поданого командиру військової частини НОМЕР_7 , позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 із самовільного залишення військової частини НОМЕР_7 та просив перемістити його до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 133).

Відповідно до рапорту ОСОБА_1 від 09 грудня 2024 року поданого командиру військової частини НОМЕР_1 , позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 та просив зарахувати його до тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 132 (на звороті)).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 357 від 25 грудня 2024 року солдата ОСОБА_1 , призначено до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 132).

За таких обставин позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно із статтею 106 частиною 1 пунктом 20 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до статті 106 частини 1 пункту 20 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Дія воєнного стану та загальна мобілізація неодноразово продовжувалася. Як на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, так і станом на час розгляду судом цієї адміністративної справи, воєнний стан та загальна мобілізація в Україні триває.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" № 389, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" вирішено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі по тексту Указ № 69/2022).

Відповідно до пункту 4 Указу № 69/2022, призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

За приписами статті 2 частин 1,2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статі 2 частини 10 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі по тексту - Положення № 402).

Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти, ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв; осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно із пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (пункту 2.3 підпункт 2.3.1 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до пункту 2.3 підпункту 2.3.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово-професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я; перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України; організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України (пункт 2.3 підпункт 2.3.4 абзац 15 глави 2 розділу I Положення № 402).

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (пункт 2.3. підпункт 2.3.5 глави 2 розділу І Положення № 402).

У свою чергу, згідно із п. 2.5.1 глави 2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

На підставі затвердженого переліку начальник (керівник) закладу охорони здоров`я (установи) своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи (п. 2.5.7 розділу І Положення № 402).

Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені (п. 2.5.11 розділу І Положення № 402).

Відповідно до п. 2.6.1 розділу І Положення № 402 Госпітальні ВЛК створюються у ВМКЦ, медичних (лікувально-діагностичних) центрах, у тому числі розвідувального органу Міністерства оборони України, закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України.

Пунктом 1.1 розділу II Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Приписи глави 3 розділу II Положення № 402 регламентують медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті (пункт 3.1 розділу ІІ Положення № 402).

Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІ Положення № 402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Ступінь придатності військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду. До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною НК 025 та НК 026, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 04 серпня 2021 року № 360 «Про затвердження та скасування національних класифікаторів.

Із наданої до суду картки обстеження та медичного огляду позивача від 06 листопада 2024 року судом встановлено, що позивач оглянутий лікарями терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, лором, дерматологом, психіатром, стоматологом та травматологом, позивачу проведено дослідження: загальний аналіз крові, флюорографія органів грудної клітини, ЕКГ та поставлено діагноз згинальна контрактура 2-4 пальців правої кісти з незначним порушенням функції. На підставі статті 62-в графи ІІ розкладу хвороб, визнаний придатним до військової служби (а.с.а.с. 52, 53).

Судом встановлено, що 06 листопада 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд BЛK при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами якого він визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 06 листопада 2024 року № 609/30 (а.с. 43 (на звороті)).

З огляду на викладене, твердження позивача про те, що огляд лікарями ВЛК не проводився у порядку передбаченому законодавством України не знайшло свого підтвердження, оскільки матеріалами справи підтверджено такий огляд.

Надаючи правову оцінку твердженням позивача про те, що відповідно до виписок карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Виноградівської районної лікарні № 10815 від 04 листопада 2023 року у позивача діагностовано однобічну чи неуточнену пахвинну грижу - килоподібний утвор в правій паховій ділянці (розміром 12х8см), № 11035 від 08 листопада 2023 у позивача діагностовано флегмону обличчя щоки зліва, тріходермальну кісту стінки грудної клітини, а за випискою хірурга від 09 вересня 2024 року у ОСОБА_1 діагностовано рвано-різану рану пальців правої руки (а.с.а.с. 16-18, 23), суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 року у справі № 806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі № 810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Верховний Суд у постанові від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16 зауважив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Тобто суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності для проходження військової служби, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Відтак, суд не оцінює надану медичну документацію щодо його діагнозу, оскільки це перебуває поза межами компетенції суду.

Крім того, суд зазначає, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови.

Разом з тим, доказів, що позивач звертався до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду оскаржуваного висновку, суду надано не було.

Суд не бере до уваги посилання позивача, що йому не було виписано повістку про виклик, оскільки в матеріалах справи міститься розписка про отримання позивачем повістки про виклик ОСОБА_1 , з метою призову на військову службу та відправлення його до місць проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 60).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні вимог, що скеровані до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючи свої вимоги до військової частини НОМЕР_1 позивач у позові зазначив що спірний наказ № 357 від 25 грудня 2024 року командира військової частини НОМЕР_1 в частині призначення та зарахування йо до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 є протиправним у зв`язку із тим, що виданий на підставі протиправного рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказувалося вище, судом не було встановлено протиправної поведінки ІНФОРМАЦІЯ_2 під час призову позивача на військову службу під час мобілізації і як наслідок не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 листопада 2024 року № 966 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації" в частині позивача.

Оскільки позивач пов`язує протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від № 357 від 25 грудня 2024 року в частині призначення та зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 із, його точки зору, протиправною поведінкою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час призову позивача на військову службу під час мобілізації і як наслідок з протиправністю наказу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06 листопада 2024 року № 966 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації" в частині позивача, то й у задоволенні вимоги позивача до військової частини НОМЕР_1 теж необхідно відмовити.

Згідно із статтею 2 частинами 1 та 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржувані дії (рішення) суб`єктів владних повноважень, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, на відповідність їх критеріям, наведеним у статті 2 частині 2 КАС України, суд приходить до висновку, що при їх вчиненні (прийнятті) поведінка відповідачів відповідає критеріям зазначеним у статті 2 частині 2 КАС України.

Згідно із статтею 9 частиною 1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 частини 2 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі по тексту відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) далі по тексту відповідач 2) та Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та скасування наказів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко