Справа № 520/23092/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 р. Справа № 520/23092/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д.) від 20.12.2024 року по справі № 520/23092/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991р. по 30.04.1992р. в МП Крок ЛТД, з 01.08.1995р. по 19.02.1996р. в АТ Харківський завод пластмас, з 04.03.1996р. по 25.02.2000р. в ТОВ ІБФ Универсал-2, з 01.09.2004р. по 30.06.2010р. здійснення підприємницької діяльності та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня первинного звернення із заявою про перерахунок пенсії - з 19.05.2023р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підставами незарахування періодів роботи з 01.08.1995 по 19.02.1996 в АТ "Харківський завод пластмас" та з 04.03.1996 по 25.02.2000 в ТОВ ІБФ "Универсал-2" є те, що записи в трудовій книжці вказані з помилками: трудова книжка не містить записів про перейменування АТ "Харківський завод пластмас", а печатка ТОВ ІБФ "Универсал-2" не містить ідентифікаційний код ЄДРПОУ. На думку позивача незарахування даних періодів є неправомірним, оскільки особа не повинна нести відповідальність за неправильність заповнення трудової книжки підприємством. Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу повного періоду здійснення підприємницької діяльності, суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, а саме п. 3-1 прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в якому зазначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 по 31 грудня 2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Тобто навіть, якщо відповідач вважає, що позивачем не в повному обсязі сплачені страхові внески в зазначені вище періоди, він всеодно повинен був зарахувати стаж позивачу до 31.12.2017 в повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечував та просив відмовити. Вказує, що при призначенні пенсії страховий стаж позивача був зарахований по 31.12.2021та становив 34 роки 5 місяців 18 днів з урахуванням того, що стаж за періоди з вересня 2004 по січень 2005, з травня 2005 по травень 2009 та з липня 2009 по червень 2010 розрахований пропорційно сплаченим внескам, що відповідає положенням абзацу третього частини третьої статті 24 Закону №1058. Згідно із залученими до матеріалів електронної пенсійної справи позивача індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на момент звернення за призначенням пенсії, як фізичною особою-підприємцем, звіти до системи персоніфікованого обліку відомостей за періоди з 4 жовтня 199 р. по вересень 2001 р., з січня 2002 по грудень 2003 р., за квітень 2005 р. та червень 2009 р., не надавались; у періоди з вересня 2004 р. по січень 2005 р., з травня 2005 р. по травень 2009 р. та з липня 2009 р. по червень 2010 р. щомісячні страхові внески були сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок; у період з жовтня 2001 по грудень 2001 р. внески сплачені; у періоди з січня 2004 по серпень 2004р., з лютого 2005 р. по березень 2005 р. та з липня 2010 по грудень 2021 р. страхові внески сплачені в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень правомірно.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 20.01.2023р. та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003р.

Вперше із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 19.05.2023р.

В подальшому, в зв`язку із тривалим розглядом заяви позивач звертався до відповідача з новими заявами, а саме: від 24.05.2023р., від 13.06.2023р., від 03.08.2023р.

Листом від 14.02.2024р. ОСОБА_1 повідомлено, що після проведення перевірки відповідності сум заробітку, які вказані у довідці від 31.07.2023р. № 801, виданій філією «Жовтневе лісове господарство» про заробітну плату за 1984-1988 роки даним первинних документів проведено перерахунок пенсії. Розмір пенсії обчислено з урахуванням стажу 35 років 9 місяців 18 днів та заробітної плати, визначеної з 01.01.1987р. по 31.12.1991р. та за всі періоди страхового стажу з 01.07.2000р. по 28.02.2022р., коефіцієнт заробітної плати 0,54540.

Також, Листом відповідача від 07.03.2024р. позивачу було повідомлено, що за результатами розгляду заяви від 13.06.2023р., при її відпрацюванні, було помилково зараховано до страхового стажу період роботи з 02.08.1995р. по 19.02.1996р. в АТ «Харківський завод пластмас», оскільки в трудовій книжці відсутній запис про перейменування заводу у Відкрите акціонерне товариство «Харківський завод пластмас», а також період роботи з 04.03.1996р. по 25.02.2000р. у зв`язку з відсутністю ідентифікаційного кода суб`єкта господарської діяльності, якою засвідчено моє звільнення з ТОВ «Інженерно-будівельна фірма «Універсалі» та відсутністю в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб про його трудові відносини з даною організацією.

В зв`язку з цим пенсійну справу приведено у відповідність до діючого законодавства та після коригування страховий стаж зарахований по 28.02.2022р. та становить 35 років 9 місяців 18 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,35750.

На заяву від 03.08.2023р. про перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 31.07.2023р. №801 за період роботи з травня 1984р. по грудень 1988р., видану філією «Жовтневе лісове господарство» та довідки від 20.07.2023р. №16 за період роботи з липня 1988р. по грудень 1991р., видану ПАТ «Харківський тракторний завод» проведено перевірки було підтверджено відповідність даних, зазначених у довідці ПАТ «ХТЗ» первинним документам. У той же час при перевірці довідки філії «Жовтневе лісове господарство» було встановлено, що дана довідка містить розбіжності з первинними документами за окремі місяці даного періоду.

На підставі заяви позивача був проведений перерахунок пенсії з 01.08.2023р., за результатами якого розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії проведений на підставі довідки ПАТ «ХТЗ».

Відповідно до заяви від 06.02.2024 р. був проведений перерахунок пенсії за віком з 01.02.2024р. з урахуванням заробітної плати 6673,91грн. за період роботи з 01.01.1987р. по 31.12.1991р., з 01.07.2000р. по 31.03.2005р., з 01.05.2005р. по 31.05.2005р., з 01.07.2009р. по 28.02.2022р., індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,54540.

Листом від 08.03.2024р., у відповідь на перевірку заяви від 03.08.2023р., відповідачем було повідомлено такі саме відомості щодо роботи позивача в ПАТ «ХТЗ», філії «Жовтневе лісове господарство». Також зазначено, що не зарахований стаж роботи в АТ «Харківський завод пластмас» та ТОВ «Інжернерно-будівельній фірмі «Універсал-2», оскільки в трудовій книжці відсутній запис про перейменування заводу у Відкрите акціонерне товариство «Харківський завод пластмас», та відсутністю ідентифікаційного кода суб`єкта господарської діяльності, якою засвідчено моє звільнення з ТОВ «Інженерно-будівельна фірма «Універсалі» та відсутністю в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб про його трудові відносини з даною організацією.

Крім цього, відповідач вказує, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем звіти до системи персоніфікованого обліку відомостей за періоди з жовтня 1999р. по вересень 2001р., з січня 2002р. по грудець 2003р., за квітень 2005р. та червень 2009р. не надавались; у періоди з вересня 2004р. по січень 2005р., з травня 2005р. по травень 2009р. та з липня 2009р. по червень 2010р. щомісячні страхові внески були сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок; у період з жовтня 2001р. по грудень 2001р. внески сплачені; у період з січня 2004р. по серпень 2004р., з лютого 2005р. по березень 2005р. та з липня 2010р. по грудень 2021р. страхові внески сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При призначенні пенсії стаж за періоди з вересня 2004р. по січень 2005р., з травня 2005р. по травень 2009р. та з липня 2009р. по червень 2010р. розрахований пропорційно сплаченим внескам.

З вказаними вище відмовами зарахувати в повному обсязі страховий стаж та з підставами цієї відмови позивач не згоден, вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період пропорційно сплаченим страховим внескам. Згідно із залученими до матеріалів електронної пенсійної справи позивача індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на момент звернення за призначенням пенсії, як фізичною особою-підприємцем, звіти до системи персоніфікованого обліку відомостей за періоди з 4 жовтня 1999р. по вересень 2001р., з січня 2002р. по грудень 2003р., за квітень 2005р. та червень 2009р. не надавались; у періоди з вересня 2004р. по січень 2005р., з травня 2005р. по травень 2009р. та з липня 2009р. по червень 2010р. щомісячні страхові внески були сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок; у період з жовтня 2001р. по грудень 2001р. внески сплачені; у періоди з січня 2004р. по серпень 2004р., з лютого 2005р. по березень 2005р. та з липня 2010р. по грудень 2021р. страхові внески сплачені в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Також суд виснував, що підприємствами, на яких працював позивач, оформлення записів у трудовій книжці було проведено з порушенням Інструкції, зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.08.1995 по 19.02.1996 по 25.02.2000 без надання уточнюючих документів законні підстави відсутні. Тому, дійшов висновку, що стразовий стаж позивача обчислений за наданими документами та даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб з урахуванням сплати страхових внесків.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами частини 3 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

За правилами пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Отже, положення наведеної норми, п. 3-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, підлягають застосуванню саме при вирішенні питання визначення права на призначення пенсії, згідно із статтею 26 цього Закону (пенсія за віком).

Проте, питання щодо призначення позивачу пенсії за віком не вирішується, оскільки позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 20.01.2023 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV, а відтак положення наведеної норми у межах спірних правовідносин застосуванню не підлягають. Питання на час призначення пенсій щодо відсутності страхового стажу не поставало.

Крім того, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою визначеною ст. 24 Закону № 1058-IV.

Як свідчать встановлені обставини справи, у періоди: з 4 жовтня 1999р. по вересень 2001р., з січня 2002р. по грудень 2003р., за квітень 2005р. та червень 2009р. не надавались; у періоди з вересня 2004р. по січень 2005р., з травня 2005р. по травень 2009р. та з липня 2009р. по червень 2010р. щомісячні страхові внески були сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок; з січня 2004р. по серпень 2004р., з лютого 2005р. по березень 2005р. та з липня 2010р. по грудень 2021р. страхові внески сплачені в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином доводи позивача щодо невірного здійснення обрахунку відповідачем страхового стажу роботи позивача, як фізичної особи підприємця, є помилковими.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим.

Водночас, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції з приводу того, що у разі оформлення записів у трудовій книжці з порушенням Інструкції № 637, для зарахування спірних періодів позивач повинен надати уточнюючі документи.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статі 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наведені правові норми дають підстави дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, зокрема відомостей про умови праці, характер виконуваної роботи.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 :

- з 16.12.1991 по 30.04.1992 ОСОБА_1 працював на посаді інженера конструктора в МП "Крок ЛТД". /а.с.27/

- з 01.08.1995 по 19.02.1996 ОСОБА_1 працював на посаді контролера КПП в АТ "Харківський завод пластмас"/а.с.28/

- з 04.03.1996 по 25.02.2000 ОСОБА_1 працював на посаді електромонтажника в ТОВ ІБФ "Универсал-2" /а.с. 28/

Відповідно, колегія суддів зазначає, що трудова книжка позивача містить достатні дані для зарахування зазначених періодів до страхового стажу без надання додаткових довідок.

Єдиною причиною незарахування спірних періодів зазначає, що у трудовій книжці відсутня інформація про перейменування (реорганізацію) підприємства АТ "Харківський завод пластмас", а також, що на печатці ТОВ ІБФ "Универсал-2" відсутній ідентифікаційний код підприємтсва.

Водночас, обов`язок щодо заповнення трудової книжки покладався на власника або уповноважений ним орган, а не на працівника, як і обов`язок внести виправлення у спосіб, передбачений законодавством.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі № 159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

ГУ ПФУ в Харківській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

На противагу висновкам суду першої інстанції колегія суддів уважає, що такі недоліки в заповненні трудової книжки як незазначення перейменування підприємства АТ "Харківський завод пластмас", та відсутність ідентифікаційного коду підприємства ТОВ ІБФ "Універсал-2" на печатці, за наявності всіх інших відомостей та реквізитів (підпис, печатка, номери наказів) та відсутності очевидних виправлень в трудовій книжці є суто формальними недоліками та не можуть бути законною підставою для відмови в зарахуванні їх до страхового стажу особи. Крім того, відповідачем взагалі не обґрунтовано незарахування до страхового стажу період роботи в МП "Крок ЛТД" з 16.12.1991 по 30.04.1992.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду, що відмова в зарахуванні стажу роботи позивача з 16.12.1991 по 30.04.1992 на посаді інженера конструктора в МП "Крок ЛТД", з 01.08.1995 по 19.02.1996 на посаді контролера КПП в АТ "Харківський завод пластмас", 04.03.1996 по 25.02.2000 на посаді електромонтажника в ТОВ ІБФ "Універсал-2", є обґрунтованою, та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду у справі № 916/3156/17 від 04 червня 2019 р.)

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія судів уважає за необхідне зарахувати періоди з 16.12.1991 по 30.04.1992, з 01.08.1995 по 19.02.1996, з 04.03.1996 по 25.02.2000, до страхового стажу позивача та зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду, наведених у мотивувальній частині цієї постанови.

Отже, доводи апеляційної скарги частково приймаються колегією суддів у якості належних.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідності до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі 440/3005/19.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 по справі № 520/23092/24 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсї ОСОБА_1 протиправними, та в частині відмови у зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991 по 30.04.1992 в МР "Крок ЛТД", з 01.08.1995 по 19.02.1996 в АТ "Харківський завод пластмас", з 04.03.1996 по 25.02.2000 в ТОВ ІБФ "Універсал-2" та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991 по 30.04.1992 в МР "Крок ЛТД", з 01.08.1995 по 19.02.1996 в АТ "Харківський завод пластмас", з 04.03.1996 по 25.02.2000 в ТОВ ІБФ "Універсал-2" та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в загальній сумі 3027 (три тисячі двадцять сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов