Справа № 690/64/25
Суддя: Здоровило В. А.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 690/64/25
Провадження № 2-а/690/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Багачеве

Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого-судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову від № 91 від 03.02.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000, 00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, посилаючись на те, що 03.02.2025 постановою № 91 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000, 00 грн.. Вважає, що вказана постанова не є законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки при розгляді матеріалів не дотримані вимоги закону, а висновок особи про доведеність винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наданими доказами. Викладені в постанові твердження не відповідають дійсності, оскільки ніяких повідомлень чи повісток про виклик до ТЦК та СП він не отримував ні в цифровому, ні в паперовому вигляді, повістка не була йому вручена, про що і зазначено в постанові. Його персональні дані наявні в державних реєстрах, він зареєстрований в РЕЗЕРВ+. Крім того він має батька інваліда 2 групи, що дає йому право на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації на підставі п. 13 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та він ніяким чином не намагався ухилитися від явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 . А тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав.

Ухвалою судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засіданні не з`явився, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_3 подав до суду відзив, де просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, розгляд справи просить здійснити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендованим листом через Укрпошту здійснювався виклик позивача на 11.00 год. 20.10.2024, однак позивач за вказаним викликом не з`явився, чим порушив норми ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Належним підтвердженням позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 є день постановлення відмітки в довідці Укрпошти про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому позивач вважається таким, що належно оповіщений 18.10.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При винесенні постанови було дотримано всі вимоги законодавства та правомірно її складено, а тому дана постанова є законною та не підлягає скасуванню. Вимоги позивача необґрунтовані, безпідставні та такі, що не підлягають до задоволення.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 та начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

В судовому засіданні було встановлено, що 03.02.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_4 було винесено постанову № 91 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., що стверджується копією постанови (а.с.11-12).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 20.10.2024 о 11.00 год. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці, яка була повернута 18.10.2024 Укрпоштою з довідкою «про причини повернення» та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними ЄДРП, військовозобов`язаних, резервістів ТЦК та СП. Цим він порушив обов`язок визначений пп.1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543. ОСОБА_1 під час складання протоколу пояснив, що не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки не був дома.

При складенні адміністративного протоколу № 91 від 03.02.2025 ОСОБА_1 надав посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_3 чіткі пояснення що жодної повістки він не отримував, тобто він належним чином дотримався закону і діяв відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію», особа не може з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо про це взагалі не був повідомлений і не був обізнаний про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до примітки до ст. 210-1 КУпАП «Положення ст. 210, 210-1 убого кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформації взаємодій з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними) яких є державні органи».

А тому до ОСОБА_1 не можуть бути застосовані положення ст.210-1 КУпАП, оскільки його персональні дані наявні в державних реєстрах, він зареєстрований у РЕЗЕРВ+, що підтверджується витягом (а.с.15, 16).

Крім того ОСОБА_1 має батька інваліда 2 групи, тобто наявні підстави для відстрочки визначені п. 13 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ч. 3 ст. 79 КАС України визначено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (ч. 4 ст. 79 КАС України).

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивачу інкримінується порушення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, відповідно до якої громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштовогозв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З аналізу вищенаведених положень чинного законодавства суд дійшов висновку про те, що ототожнення суб`єктом владних повноважень передбаченого Законом № 3543-ХІІ «отримання повістки» з передбаченим Порядком «належним підтвердженням оповіщення про виклик», у випадку повернення повістки ТЦК з відміткою про відсутність адресата, є неправильним, оскільки військовозобов`язаний не може з`явитися за повісткою, змісту якої він не бачив, що виключає наявність протиправного умислу позивача.

За таких обставин, коли повістка ТЦК вертається відправнику з підстав відсутності адресата, слід з`ясовувати всі обставини, через які вручення повістки не відбулося, та в залежності від них вирішувати питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Натомість у цій справі, відповідач застосував формальний підхід до цього питання, не врахувавши наступного.

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Разом з цим, відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-ХІІ призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Отже, правилами передбачені більш стислі строки для вручення повісток ТЦК, ніж Законом № 2232-ХІІ для повідомлення військовозобов`язаними відповідних органів, де вони перебувають на військовому обліку, про зміни, зокрема адреси місця проживання (перебування).

Таким чином, військовозобов`язаний може бути тимчасово відсутнім за місцем проживання у строк, що перевищує три робочих дні, внаслідок чого ненавмисно пропустити строк, передбачений правилами для отримання повістки ТЦК, як сталося з позивачем у цій справі. Повістка позивачу була на 20.10.2024, а Укрпошта повернула її 18.10.2024.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача про відсутність у нього умислу на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Ч. 4 ст. 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Виходячи з вищенаведеного, суд визнає доведеними обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогою п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд вважає за необхідним скасувати постанову від № 91 від 03.02.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000, 00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрат.

На підставі наведеного, ст. 22, 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 7, 210-1, 247, 268, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП та керуючись ст. 2, 77, 79, 134, 139, 159, 241-246, 250, 255, 268, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 91 від 03 лютого 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_4 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000, 00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2025 року.

Головуючий В.А. Здоровило