Справа № 420/12524/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/12524/24

Головуючий І інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 16.12.2024р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови йому в проведенні перерахунку та виплатити одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 28 повних календарних років з врахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення та здійснити йому виплату з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби. У той час вказана виплата входить до складу грошового забезпечення, має систематичний характер, а тому, як зазначає позивач, має бути врахована у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача стосовно нарахування та виплатити одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби ОСОБА_1 без урахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України провести перерахунок одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 28 повних календарних років із врахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 13.01.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача і призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

24.01.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - генерал-лейтенант ОСОБА_1 (командир НОМЕР_1 АК СВ ЗСУ) наказом Міністра оборони України від 22.12.2016р. №1220 звільнений військової служби та наказом начальника Генерального штабу - головнокомандувача Збройних Сил України від 30.12.2016р. №252 був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Наказом від 30.12.2016р. №252 наказано виплатити позивачу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з в/служби за 31 календарний рік.

12.02.2024р. позивач звернувся до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України із заявою в якій просив, зокрема, провести перерахунок та виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену у ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 31 повний календарний рік з врахуванням до складу місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення отриманої під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди під час проходження військової служби за 2016 рік з урахуванням раніше виплачених сум.

У відповідь на вказану заяву відповідачем складено листа від 21.03.2024р. №305/878, в якому зазначено, що у Фінансовому управлінні немає законних підстав для включення індексації до складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснено обчислення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого було здійснено обчислення грошової допомоги для оздоровлення, та проведення відповідних перерахунків (доплати).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та виплатити одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням до складу його місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для їх задоволення частково.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального і правового захисту, гарантії в економічній, соціальній та політичній сферах щодо сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII.

У відповідності до ст.1 цього Закону, «соціальним захистом військовослужбовців» вважається діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається в залежності від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня, а також вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

При цьому, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Як передбачено у п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007р. №1294 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У силу вимог ч.2 ст.15 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду і небажанням продовжити військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Тобто, оскільки позивач був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із скороченням штатів, він мав право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом пп.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Держприкордонслужби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010р. №889 (чинної на час звільнення позивача зі служби), щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у пп.1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) установлено: з 01.04.2013р. - у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013р. - у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 01.01.2014р. - у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 01.04.2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 01.07.2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п.2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п.1 цієї ж Постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Держприкордонслужби та Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання Постанови №889 Міністром оборони України наказом від 15.11.2010р. за №595 було затверджено «Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».

Згідно з п.п.3,4 Інструкції №595, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)).

Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників), що передбачено п.5 даної Інструкції.

У силу п.п.8,9 Інструкції №595, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Так, 24.10.2016р. наказом Міністра оборони України №550 у відповідності до Постанови №889 було затверджено «Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 15.11.2010 №595.

Пунктом 1 Інструкції №550 встановлено, що вона визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відповідно до п.3 Інструкції №550, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Згідно з п.5 Інструкції №550, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Як передбачено у п.п.8-10 Інструкції №550, грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021р. у справі №825/997/17 звернула увагу, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №522/2738/17, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

22.09.2010р. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади прийняв Постанову, якою з 01.10.2010р. установив щомісячну додаткову грошову винагороду. Як слідує зі змісту подальших змін до цієї Постанови, перелік військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до п.1 цієї Постанови встановлювалася винагорода, розширено.

Зі змісту Постанови №889 слідує те, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №522/2738/17.

Відповідно до змісту «Положення про Міністерство оборони України» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, у редакції, чинній на час затвердження Інструкції №550), одним з основних завдань Міністерства оборони України як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, є встановлення порядку грошового забезпечення.

Зазначене вище повноваження Міністерства оборони України корелює із п.1 Інструкцій №550 та №595.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.

Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Враховуючи наведене правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону №2011-ХІІ та Постанови №889, а не Інструкцій №595 та №550, про що помилково зазначив апелянт.

Законом №2011-ХІІ також встановлено і право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Інструкції №595 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відтак, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що розрахунок грошової допомоги при звільненні військовослужбовцю має проводитися з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Аналогічних правових висновків (які також стосуються правил обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні) дійшов Верховний Суд у постановах від 14.04.2020р. у справі №820/3719/18, від 24.03.2020р. у справі №810/2734/17, від 14.07.2020р. у справі №820/1784/17, від 16.10.2020р. у справі №826/4043/16, від 29.12.2020р. у справі 240/1095/20 та інших, які також враховуються судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 27.03.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко