Справа № 340/4539/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/4539/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року (суддя Сагун А.В.)

у справі №340/4539/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ПШ №054207 від 11.06.2024 про накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент вчинення правопорушення, яке зафіксовано у спірний постанові, позивач здійснював керування транспортним засобом як водій, а державну реєстрацію як фізична особа підприємець здійснив 28.05.2024. В наданих до перевірки документах автомобільним перевізником зазначено ФОП ОСОБА_2 , власником транспортного засобу ОСОБА_3 .. Отже, на думку позивача, наведене повністю виключає можливість притягнення його до відповідальності як автомобільного перевізника.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами ту обставину, що перевізником в спірних правовідносинах був саме позивач, а тому останній не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке було виявлене під час рейдової перевірки працівниками відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник вказує, що позивач під час перевірки надав накладну від 23.03.2024 №6828, відповідно до якої перевізником зазначено ФОП ОСОБА_4 .. В свою чергу, ФОП ОСОБА_4 надав пояснення відповідачу, в яких вказав, що він не має відношення до перевезення 22.03.2024. Крім того, відповідачу надав пояснення ОСОБА_3 , який є власником транспортного засобу, з яких вбачається, що транспортний засіб передано водію ОСОБА_1 та він сам був автомобільним перевізником 22.03.2024. Врахувавши такі пояснення, а також відсутність будь-якої інформації щодо іншого перевізника, відповідач вважає, що він правомірно виніс спірну постанову про застосування штрафу до позивача.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 22.03.2024 на а/д М-05, Київ-Одеса км 210+450м посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті о 14:00 год. проведено перевірку транспортного засобу марки DAF державний номерний знак НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_3 та складено акт №АР 054257 від 22.03.2024 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час здійснення перевірки позивачем, який був водієм транспортного засобу, надано старшому державному інспектору, зокрема, особисту картку водія ОСОБА_1 , строк дії якої закінчився, та товарно-транспортну накладну на вантаж від 23.03.2024 №6828, відповідно до якої автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_4 , замовником та вантажовідправником - ТОВ «ІНТЕРАГРО ЛТД».

З огляду на акт № АР 054257, під час перевірки транспортного засобу марки DAF державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , встановлено порушення наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, а саме: автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_4 не забезпечив водія транспортного засобу ОСОБА_1 документами, визначеними ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів: особистої картки водія до тахографа.

Водій ОСОБА_1 (позивач) зі змістом Акту АР 054257 від 22.03.2024 був ознайомлений, про що свідчить його підпис та пояснення «картка була в наявності, але не дійсна».

Відповідачем направлено ФОП ОСОБА_4 повідомлення від 09.04.2024, яким запрошено на розгляд справи на 30.04.2024.

На розгляд справи 30.04.2024 ФОП ОСОБА_4 не з`явився, надіслав письмові пояснення від 29.04.2024, відповідно до яких зазначив, що не мав жодного відношення, як автомобільний перевізник, до автомобільного перевезення 22.03.2024.

Відповідачем, направлено запит від 01.05.2024 до зазначеного в товарно-транспортній накладній на вантаж від 23.03.2024 №6828, вантажовідправника - ТОВ «ІНТЕРАГРО ЛТД», для з`ясування особи автомобільного перевізника.

Відповідь на вказаний запит до суду не надано.

Відповідачем повторно викликано ФОП ОСОБА_4 та власника транспортного засобу - ОСОБА_3 на розгляд справи 21.05.2024 для з`ясування обставин передачі транспортного засобу у користування іншим особам.

ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надано відповідачу письмові заперечення від 13.05.2024 та пояснення від 20.05.2024, відповідно до яких власник транспортного засобу повідомив про передачу транспортного засобу водію ОСОБА_1 , який був автомобільним перевізником 22.03.2024.

Відповідачем листом від 23.05.2024 направлено позивачу повідомлення про розгляд справи 11.06.2024.

Відповідно до зворотного повідомлення вручення Укрпошти вказаний лист отримано позивачем особисто 31.05.2024.

11.06.2023 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 054207, якою на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн, що передбачений абз.3 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач, вважаючи протиправною постанову №ПШ 054207, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Відповідно до п. 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з пунктами 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже відповідно до вказаної норми суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник.

В розумінні положень статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

У постанові від 22.02.2023 у справі №240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону №2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.

Матеріалами справи підтверджено, що в спірному випадку транспортний засіб марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_3 .

Під час здійснення відповідачем перевірки позивач, який був водієм цього транспортного засобу, надано посадовій особі відповідача особисту картку водія ОСОБА_1 , строк дії якої закінчився, та товарно-транспортну накладну на вантаж від 23.03.2024 №6828, відповідно до якої автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_4 , замовником та вантажовідправником - ТОВ «ІНТЕРАГРО ЛТД».

В той же час, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів, що позивач під час перевірки був автомобільним перевізником в розумінні наведених правових норм, а посилання відповідача на письмові пояснення ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є безпідставними, адже суду не надано жодного належного доказу про передачу саме позивачу у користування вказаного вище транспортного засобу.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували допущення безпосередньо позивачем, як автомобільним перевізником, порушень, за які передбачено відповідальність приписами абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III, а тому спірна постанова ПШ №054207 від 11.06.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі №340/4539/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко