Справа № 727/1869/25
Суддя: Дубець О. С.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/1869/25
Провадження № 2-а/727/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.

учасників справи:

позивача не з`явився

представника позивача не з`явився

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в якому просить:

-Визнати протиправною та скасувати постанову № 4883 від 6 грудня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

-Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП закрити.

Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити з повідомленням сторін.

Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує такими доводами.

06 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 4883, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000,00 грн. Стягнення було накладено за те, що, на думку відповідача, в діях позивача встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Так, позивач зазначає, що адміністративне стягнення на нього було накладено за те, що він будучи військовозобов`язаним і перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не прибув за розпорядженням № 2/4554 від 03.10.2024 і продовжував не з`являтись, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період.

Позивач посилається на те, що під час перебування на лікарняному, 29 листопада 2024 року, на його електронну адресу о 15 год. 32 хв. надійшов електронний лист митниці про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою взяття на військовий облік військовозобов`язаних та резервістів, визначення призначення на особливий період.

До даного листа була додана копія розпорядження

ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.10.2024 № 2/4856, в якому містилась інформація про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 29.10.2024 на 9:00 год.

Оскільки лист він отримав пізніше часу на котрий йому необхідно було з`явитись по розпорядженню, він фізично не міг виконати дане розпорядження. Крім того, в цей час він вже перебував на лікарняному.

Далі позивач зазначає, що він неодноразово повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_4 про перебування на лікарняному, в тому числі і коли його було затримано 26 листопада 2024 року та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім наведеного позивач також зазначає, що відповідно до примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками,

адміністраторами) яких є державні органи.

З урахуванням наведеного вважає, що оскаржувана постанова прийнята із грубим порушенням норм законодавства є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та його представник адвокатка Максимчук А.В. не з`явились, представниця позивача спрямувала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомив.

У відповідності до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 06 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 4883 щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, та накладенно стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі матеріалів адміністративної справи, зокрема, в процесі розгляду яких було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним і перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не прибув за розпорядженням № 2/4554 від 03.10.2024 і продовжував не з`являтись, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період.

Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги підпункт 2 пункту 1 Додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період, оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Відповідно до протоколу № 1691 від 26 листопада 2024 року, складеному в присутності ОСОБА_1 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшим лейтенантом ОСОБА_4 встановлений склад адміністративного правопорушення, а саме: 26 листопада 2024 року о 14 год. 30 хв. встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 11.10.2024 о 10:00 год. за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 2/4554 від 03.10.2024 у визначену дату до зазначеного відділу не з`явився про поважність причин неявки не повідомив. У зв`язку із чим направлено звернення до ГУ НП в Чернівецькій області про доставлення ОСОБА_1 до Чернівецького ООМЦ для складання адміністративного протоколу. 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 самостійно прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_5 / ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 , для складання адміністративного протоколу. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, яка є бланкетною, тобто такою, що відсилає до підпункт 2 пункту 1 Додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», абзаців 2, 5 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», кваліфікуючою обставиною є вчинення даного правопорушення в особливий період.

Судом встановлено, що копію постанови № 4883 від 06 грудня 2025 року отримала представниця позивача адвокатка Максимчук А.В. 04 січня 2025 року.

Відповідно до інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я від 29.10.2024, від 01.11.2024, від 06.11.2024, медичних висновків від 08.11.2024, від 25.11.2024, від 30.11.2024, від 09.12.2024 ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним та проходив лікування в період з 29.10.2024 по 19.12.2024.

Відповідно до листа Державної митної служби України Чернівецька митниця № 7.2-2/12-2/10/8353 від 29.10.2024, адресованого ОСОБА_1 , його було оповіщено про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення призначення на особливий період.

Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 № 2/4856 від 23 жовтня 2024 року керівника Чернівецької митниці було зобов`язано з метою взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, здійснити термінове оповіщення, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема ОСОБА_1 , про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 та забезпечити їх прибуття 29.10.2024 о 9:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із наказом в.о. начальника Чернівецької митниці Державної митної служби України Андрія Безкубського № 666-о від 28.10.2024, було наказано оповістити ОСОБА_1 про виклик та необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 та забезпечити його прибуття за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту дослідження стану здоров`я від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 проходив медичне обстеження.

Відповідно до тимчасового посвідчення офіцера запасу № 1929 від 01.02.2023 ОСОБА_1 взятий на військовий облік 25.07.1996.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є встановлення законності та обґрунтованості постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 7 КУпАП закріплений принцип забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення. Частинами 1-4 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом; додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як встановлено судом спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Частиною першою статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

З диспозиції частини 3 статті 210 КУпАП вбачається, що остання передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Закону України «Про оборону» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

На виконання статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, озивач зазначив, що він фактично не міг виконати розпорядження про прибуття 29.10.2024 на 9:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою взяття на військовий облік, оскільки він отримав електронний лист із розпорядженням тільки 29.10.2024 о 15:32 год., а також в цей період він перебував на лікарняному.

Разом з тим, судом встановлено, що адміністративне стягнення на позивача було накладене за те, що останній будучи військовозобов`язаним і перебуваючи на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не прибув за розпорядженням № 2/4554 від 03.10.2024 і продовжував не з`являтись, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Отже, спірним питанням у даному випадку є, зокрема, питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частина 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до абзацу третього частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, зокрема, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначення особливостей ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487).

Згідно з пунктом 47 Порядку № 1487 у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу (за наявністю);

письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Додатку 2 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, зокрема, повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, необхідна сукупність обставин: 1) отримання підприємством, установою організацією розпоряджень від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки 2) видання відповідного наказу (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або доведення його до відома таких осіб під особистий підпис та 3) вручення призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 було оповіщено 29.10.2024 о 15:32 год., коли на його електронну пошту надійшов електронний лист.

Разом з тим судом також встановлено, що оповіщення позивача відбулось на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 № 2/4856 від 23.10.2024 про виклик та прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 29.10.2024 о 9:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 .

Натомість, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало невиконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 2/4554 від 03.10.2024 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 11.10.2024 о 10:00 год.

З наведеного слідує, що відповідно до матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, його було притягнуто за невиконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 2/4554 від 03.10.2024, яке в матеріалах даної справи відсутнє.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги пункту 47 Порядку № 1487, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Щодо решти доводів позивача суд зазначає, що ЄСПЛ в рішенні по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1 зазначив, що "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".

Внаслідок вказаного, решта доводів позивача є такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують основного висновку суду зробленого за результатами розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Щодо суті позовних вимог

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією частини 3 статті 210 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

З огляду на викладене, постанову № 4883 від 6 грудня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн слід визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Щодо судових витрат

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В даному випадку ця сума становить 605,60 грн.

Судом встановлено, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір за розгляд справи Шевченківським районним судом м. Чернівців в сумі 605,60 грн.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі наведеного та у зв`язку із задоволенням позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 286, 292, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 4883 від 6 грудня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Дата складання повного судового рішення 14 березня 2025 року.

Суддя Дубець О.С.