Справа № 440/13288/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 р.Справа № 440/13288/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 31.12.24 по справі №440/13288/24

за позовом приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича

до Міністерства юстиції України , Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України третя особа Державне підприємство "Національні інформаційні системи"

про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович (надалі - позивач, приватний виконавець Райда О.С., апелянт) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач, Мін`юст), Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (надалі - співвідповідач, ДКПВ при Мін`юсті), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (надалі також - ДП "НАІС"), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати подання від 25.07.2024 №105609/20.4.1/33-24;

- визнати протиправним та скасувати наказ Мін`юсту від 13.08.2024 №2033/7 про зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С. строком на один місяць;

- зобов`язати Мін`юст виключити з Єдиного реєстру приватних виконавців України відомості в розділі "Зупинення діяльності приватного виконавця" щодо приватного виконавця Райди О.С. посилання на наказ Мін`юсту від 13.08.2024 №2033/7 про зупинення діяльності та відповідну інформацію.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у задоволенні позову приватного виконавця Райди О.С. відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, приватний виконавець Райда О.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що фактичною підставою для ухвалення спірного рішення слугувало отримання відповідачем підробленого звернення від особи як не мала повноважень звертатися від імені боржника до Мін`юсту з відповідною скаргою. Вважає, що джерелом інформації для ухвалення спірного наказу Мін`юсту від 13.08.2024 №2033/7 про зупинення діяльності було саме звернення неуповноваженої особи, а не інформація з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Також звертає увагу, що у поданні, яке передувало ухваленню спірного рішення, всупереч приписів порядку V Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 №3284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за №1195/32647 (далі Порядок) не вказано посилання на звернення учасника виконавчого провадження. Стверджує, що стосовно нього відповідач розглянув дві підробні скарги від боржника у виконавчому провадженні № 71052317 скарги, що свідчить про намагання двічі притягнути до відповідальності.

Також стверджує, що правомірно відкрив виконавче провадження щодо комунального підприємства, вважаючи що у боржника відсутня частка держави, яка перевищує 25 %, оскільки вважає, що правова конструкція «частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25%» стосується й інших суб`єктів перелічених через кому. Окрім цього стверджує, що комунальне підприємство не є бюджетною установою.

Апелянт посилався про незастосовність висновків викладених у постанові Верховного Суду від 06.03.2023 у справі №903/403/22 з огляду на те, що боржником у справі №903/403/22 було дочірнє підприємство, а не комунальне підприємство.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення. Вказав на безпідставності доводів апеляційної скарги.

Співвідповідач та третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Приватний виконавець Райда О.С. здійснює діяльність в межах виконавчого округу Полтавської області.

У Мін`юсті на розгляді перебувала скарга Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс", у якій зазначалось, що приватний виконавець Райда О.С. відкрив виконавче провадження №71052317 про стягнення коштів з комунального підприємства /а.с. 201/.

Відповідь на зазначену скаргу надана листом Мін`юсту від 03.06.2024 вих.№82017/65857-33-24/20.4.1, у якому Кобеляцьке комунальне підприємство "Водоканал плюс" повідомлено, що за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства є Ткаченко Сергій Володимирович, тоді як скаргу підписав Юрко Володимир Володимирович, а до скарги не додано документи, які посвідчують право останнього на представництво Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" /а.с. 203/.

Водночас на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 15.02.2023 на адресу приватного виконавця надійшла заява ТОВ "Компанія-Спецбуд" про примусове виконання судового наказу від 11.01.2023, виданого Господарським судом Полтавської області у справі №917/1511/22, про стягнення з Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради на користь ТОВ "Компанія-Спецбуд" коштів у розмірі 68747,51 грн.

Боржником у судовому наказі визначено Кобеляцьке комунальне підприємство "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради (вул. Покровська, буд. 43-А, м. Кобеляки, Кобеляцький р-н, Полтавська обл., 39200, код згідно ).

Постановою від 15.02.2023 приватний виконавець відкрив ВП №71052317 з примусового виконання зазначеного судового наказу.

Приватний виконавець Райда О.С. при здійсненні цього виконавчого провадження з стягнув з Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради кошти в загальній сумі 76122,26 грн, що перераховані таким чином: 500,00 грн витрати виконавчого провадження; 68747,51 грн на користь стягувача; 6874,75 грн основна винагорода виконавця.

23.03.2023 позивач у ВП №71052317 прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

Департаментом Державної виконавчої служби Мін`юсту 25.07.2024 підготовлено подання №105609/20.4.1/33-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності Приватного виконавця Райди О.С., що погоджено Головою Дисциплінарної комісії приватних виконавців Гайченко А.В. /а.с. 147-149/, заступником Голови Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальським М.Р. /а.с. 150-151/, секретарем Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальчук Л.І. /а.с. 152-154/, а також членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців Чорною В.В. /а.с. 155/ та Макаревич Я.А. /а.с. 156-157/.

Подання мотивоване тим, що позивач прийняв до примусового виконання виконавчий документ, у якому боржником є комунальне підприємство, що суперечить приписам пункту 2 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" та є грубим порушенням чинного законодавства.

Наказом Мін`юсту від 13.08.2024 №2033/7 "Про зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С." зупинено діяльність приватного виконавця Райди О.С., посвідчення №0222, видане 01.10.2018, строком на один місяць /а.с. 144-145/.

Не погодившись з накладенням дисциплінарного стягнення та рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з правомірності дій та рішень відповідача з огляду на підтвердження допущення позивачем порушення у вигляді відкриття виконавчого провадження стосовно особи, щодо якої приватний виконавець не має права здійснювати виконавче провадження.

Переглядаючи цю справу, відповідно до вимог ст. 308 КАС України у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі Закон № 1403-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону № 1403-VIII контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом. (ст. 37 Закону № 1403-VIII)

Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, крім передбачених підпунктом 9 цього пункту перевірок приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця. У разі якщо на день введення воєнного стану позапланова перевірка діяльності приватного виконавця не була проведена, така перевірка проводиться в порядку, встановленому Міністерством юстиції України, після припинення або скасування воєнного стану за письмовим зверненням учасника виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця. (пп. 3 п. 6-1 р. IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1403-VIII)

Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства юстиції України за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків. Протягом п`яти робочих днів з дня закінчення зазначеного строку чи дня припинення або скасування воєнного стану Міністерство юстиції України видає наказ про поновлення діяльності приватного виконавця. (пп. 4 п. 6-1 р. IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1403-VIII)

Особливості перевірки дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків у період дії воєнного стану визначені розділом V Порядку.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку у період дії воєнного стану структурний підрозділ Міністерства здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження.

За результатом перевірки відомостей в автоматизованій системі виконавчого провадження структурний підрозділ Міністерства формує інформаційну довідку відповідно до пункту 3 розділу VII Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5.

У разі необхідності одержання від приватного виконавця інформації або пояснень щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків, або копій відповідних документів структурний підрозділ Міністерства може надіслати приватному виконавцю відповідний обґрунтований запит. Запит надсилається на адресу електронної пошти приватного виконавця, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Запитувану інформацію або копії документів приватний виконавець має надати структурному підрозділу Міністерства не пізніше п`яти робочих днів з дня надсилання запиту.

Відповідно до п. 2 розділу V Порядку у разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень структурний підрозділ Міністерства готує подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.

У поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи, інформація отримана від приватного виконавця тощо), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів. Подання про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання надсилається на електронні адреси всіх членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців для погодження.

У разі погодження подання про зупинення діяльності приватного виконавця не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців структурний підрозділ Міністерства готує проєкт наказу про зупинення діяльності приватного виконавця на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» з мотивованим обґрунтуванням грубості порушення.

Наказ про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його видання надсилається приватному виконавцю, діяльність якого зупинена, адміністратору автоматизованої системи виконавчого провадження, організатору електронних аукціонів, аукціонів за фіксованою ціною, операторам електронних майданчиків, підключених до електронної торгової системи, в якій здійснюються земельні торги.

Відомості про зупинення діяльності приватного виконавця вносяться до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

У цій справі спір стосується правомірності зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С. відповідно до наказу Мін`юсту від 13.08.2024 №2033/7, виданого на підставі подання Директора Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту, погодженого п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII під час дії в Україні воєнного стану планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Таким чином, на період дії в Україні воєнного стану заборонено проведення Мін`юстом планових та позапланових перевірок приватних виконавців у порядку, визначеному статтею 34 Закону №1403-VIII.

Натомість, підпунктом 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII та розділом V Порядку передбачено альтернативний механізм впливу (захід реагування) на процес здійснення приватним виконавцем своєї діяльності в умовах воєнного стан шляхом встановлення можливості зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі наказу Мін`юсту за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженого не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків.

Фактичною підставою для зупинення діяльності приватного виконавця Райди О.С. строком на один місяць слугувало подання Директора Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту від 25.07.2024 №105609/20.4.1/33-24, погоджене п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців, в якому викладено висновок про порушення позивачем вимог пункту 2 частини другої статті 5 Закону №1404-VIII, що полягало у прийнятті до примусового виконання виконавчого документа, боржником у якому є комунальне підприємство.

Апелянт, стверджуючи про незаконність оспорюваного наказу, звертав увагу на те, що підставою для перевірки дотримання приватним виконавцем вимог законодавства слугувала скарга Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради, у якій зазначалось, що приватний виконавець Райда О.С. відкрив виконавче провадження №71052317 про стягнення коштів з комунального підприємства /а.с. 201/.

За твердженням позивача, відповідна скарга підписана гр. Юрко В.В., тоді як за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради є Ткаченко Сергій Володимирович /а.с. 30-32/.

На цій підставі позивач вважав, що Мін`юстом безпідставно розглянуто скаргу Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради, що підписана особою, повноваження якої не підтверджені, та за результатами її розгляду прийнято рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Водночас представник Мін`юсту пояснив, що відповідь на скаргу Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради надана листом Мін`юсту від 03.06.2024 вих.№82017/65857-33-24/20.4.1 /а.с. 203/, у якому підприємство повідомлено, що за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства є Ткаченко Сергій Володимирович, тоді як скаргу підписав Юрко Володимир Володимирович, а до скарги не додано документи, які посвідчують право останнього на представництво Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міськради.

Поряд з цим, представник відповідача зауважив, що відповідно до пункту 1 розділу V Порядку Департаментом державної виконавчої служби Мін`юсту 24.04.2024 сформована Інформаційна довідка з автоматизованої системи виконавчого провадження /а.с. 165-171/, на підставі якої встановлено, що 15.02.2023 на адресу приватного виконавця Райди О.С. надійшла заява ТОВ "Компанія-Спецбуд" про примусове виконання судового наказу від 11.01.2023, виданого Господарським судом Полтавської області у справі №917/1511/22, про стягнення з Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради на користь ТОВ "Компанія-Спецбуд" коштів у розмірі 68747,51 грн.

Боржником у судовому наказі визначено Кобеляцьке комунальне підприємство "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради.

Приватний виконавець Райда О.С. прийняв виконавчий документ до виконання, відкрив виконавче провадження №71052317 та вчинив дій з повного, фактичного виконання вимог виконавчого документа шляхом стягнення з боржника коштів.

За висновком керівника Департаменту державної виконавчої служби, викладеним у поданні від 25.07.2024 №105609/20.4.1/33-24, дії приватного виконавця Райди О.С. щодо прийняття до примусового виконання виконавчого документа, боржником за яким визначено комунальне підприємство, суперечать приписам пункту 2 частини другої статті 5 Закону №1403-VIII, що свідчить про недотримання ним принципу та засад законності, передбачених пунктом 2 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, пунктом 3 частини першої статті 2 Закону №1403-VIII.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що підставою для проведення перевірки дотримання позивачем вимог законодавства була інформація, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, а не відомості, викладені у скаргах Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради, підписаних неуповноваженими на те особами, як помилково вважав позивач.

Матеріалами справи підтверджено, що Мін`юст 24.04.2024 за вих.№62525/65857-33-34/20.4.1 звернувся до приватного виконавця Райди О.С. із запитом щодо надання інформації та копій документів, у якому зазначив, що відповідно до абзацу третього пункту 1 розділу V Порядку позивач не пізніше п`яти робочих днів має надати Департаменту копію матеріалів виконавчого провадження №71052317 разом з поясненнями щодо його здійснення /а.с. 172/.

Письмові пояснення приватного виконавця Райди О.С. надійшли до Мін`юсту 02.05.2024 та долучені до матеріалів провадження /а.с. 173-174/.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами відповідача та висновками суду першої інстанції про те, що перевірка приватного виконавця Райди О.С. у спірних відносинах проведена Департаментом державної виконавчої служби відповідно до приписів пп. 4 п. 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII та розділу V Порядку, а не згідно зі ст. 34 Закону №1403-VIII, оскільки підставою для проведення такої перевірки були саме відомості, отримані Департаментом з автоматизованої системи виконавчого провадження та від приватного виконавця.

При цьому, наведеними спеціальними нормами законодавства не встановлено обов`язкової вимоги щодо наявності скарги учасника виконавчого провадження, як безумовної підстави для ініціювання перевірки діяльності приватного виконавця уповноваженим структурним підрозділом Мін`юсту (Департаментом державної виконавчої служби).

Тобто спеціальним законодавством не передбачено необхідність розгляду Міністерством скарг виключно від учасників виконавчих проваджень або взагалі їх наявність, що спростовує твердження позивача про неможливість здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця без отримання належним чином оформленої скарги учасника виконавчого провадження.

Також колегія суддів вважає помилковим твердження апелянта про те що у поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації у вигляді саме звернення учасника виконавчого провадження з таких підстав.

Приписами абз. 2 п. 2 розділу V Порядку у поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи, інформація отримана від приватного виконавця тощо), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що у поданні відповідач обов`язково має визначити одне або декілька джерел інформації, більш того застосування слово «тощо» свідчить про те, що перелік джерел інформації не є вичерпним.

При цьому відповідні подання містять чітке визначення джерела інформації - відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, а тому відповідач не мав обов`язку вказувати про «звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи», більш того, останнє не було покладено в основу спірного наказу.

Щодо суті виявленого порушення колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII, виконавче провадження має здійснюватися з дотриманням засад законності.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом №1403-VIII.

Перелік рішень, примусове виконання яких не має право здійснювати приватний виконавець, визначено частиною другою статті 5 Закону №1404-VIII.

Зокрема, відповідно до пункту 2 частини другої статті 5 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII) приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі провадження щодо таких боржників:

- держава,

- державні органи,

- Національний банк України,

- органи місцевого самоврядування, їх посадові особи,

- державні та комунальні підприємства, установи, організації,

- юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Доводи апелянта про те, що правова конструкція «частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25%» стосується й інших суб`єктів, перелічених через кому, є очевидно помилковою, оскільки частина перелічених суб`єктів не є і не можуть бути юридичними особами, а частина не має і не може мати статутного капіталу.

Більш того, якщо б вказана правова конструкція «частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25%» стосувалася усіх перелічених суб`єктів була б відсутня необхідність для виокремлення такого суб`єкта як «юридична особа» з відповідним набором характеристик «частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету».

За таких умов колегія суддів погоджується з твердженням відповідача та висновком суду першої інстанції про те, що приватний виконавець не має права здійснювати примусове виконання рішення, боржником за яким є комунальне підприємство.

Подібних висновків дійшла колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.03.2023 у справі №903/403/22.

Посилання апелянта на незастосовність висновків викладених у постанові Верховного Суду від 06.03.2023 у справі №903/403/22 з огляду на те, що боржником у справі №903/403/22 було дочірнє підприємство, а не комунальне підприємство є помилковим, оскільки безпосередньо у вказаній постанові наведені такі висновки:

«Верховний Суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що оскільки засновник Дочірнього підприємства «ЕВОДА Трейд» Комунального підприємства «Луцькводоканал» є комунальним підприємством, то "ЕВОДА Трейд", як його дочірнє підприємство, за своєю сутністю також є комунальним підприємством, адже діє на основі комунальної власності, переданої йому засновником у господарське відання.

При цьому апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку, що Дочірнє підприємство "ЕВОДА Трейд" Комунального підприємства "Луцькводоканал" не є комунальним підприємством.

Аналізуючи те, яким за організаційно-правовою формою є дочірнє підприємство, апеляційний суд не врахував, що згідно з ч. 8 ст. 63 Господарського кодексу України підприємство визнається дочірнім у випадках існування залежності від іншого підприємства, передбачених статтею 126 цього Кодексу.

Стаття 126 Господарського кодексу України визначає поняття «асоційовані підприємства», згідно з якою асоційовані підприємства (господарські організації) - це група суб`єктів господарювання - юридичних осіб, пов`язаних між собою відносинами економічної та/або організаційної залежності у формі участі в статутному капіталі та/або управлінні. Залежність між асоційованими підприємствами може бути простою і вирішальною.

Таким чином, Господарський кодексу України розглядає дочірнє підприємство як залежне від іншого, контролюючого підприємства, а не як окрему організаційно-правову форму.

Аналогічні за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03.02.2022 у справі №904/5292/19 та від 03.11.2022 у справі №908/671/18 (908/2269/21).

З огляду на встановлені вище обставини, приватний виконавець в силу приписів пункту 2 частини 2 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" не мав права здійснювати виконавче провадження стосовно Дочірнього падприємства "ЕВОДА Трейд" Комунального підприємства «Луцькводоканал», а тому його дії щодо відкриття виконавчого провадження обґрунтовано визнано місцевим господарським судом неправомірними.»

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно ініціював відкриття приватним виконавецем Райдою О.С. виконавчого провадження №71052317 та фактичне виконання приписів виконавчого документа шляхом стягнення коштів з Кобеляцького комунального підприємства "Водоканал плюс" Кобеляцької міської ради як грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства з примусового виконання рішень.

Стосовно доводів позивача про відсутність в чинному законодавстві визначення "грубого порушення вимог законодавства" та твердження про відсутність негативних наслідків, спричинених фактичним виконанням судового наказу Господарського суду Полтавської області №917/1511/22, суд звертає увагу на таке.

Грубість порушення законодавства залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: характеру порушуваних прав; об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо), суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).

У спірних відносинах дії позивача призвели до відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що не підлягав виконанню приватним виконавцем; накладення арешту на майно і кошти боржника, та як наслідок до обмеження його права користування своїм майном; стягнення коштів з божника стосовно якого приватний виконавець Райда О.С. не мав права вчиняти жодних дій.

Доводи позивача про відсутність негативних наслідків для сторін виконавчого провадження жодним чином не нівелюють його обов`язку, як приватного виконавця, діяти в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

А тому, навіть у випадку відсутності негативних наслідків для сторін виконавчого провадження, вчинені приватним виконавцем дії поза межами наданих йому повноважень слід кваліфікувати як незаконні, що у свою чергу має наслідком застосування до такого приватного виконавця засобів впливу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року по справі №440/13288/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 27.03.2025.