Справа № 200/1908/25
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

31 березня 2025 року Справа №200/1908/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження в адміністративній справі № 200/1908/25 за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення в період з 29 січня 2020 року по 19 січня 2021 року, з 12.03.2021 по 28.02.2023 роки розміру посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідно 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити за період з 29 січня 2020 року по 19 січня 2021 року та в період з 12.03.2021 по 28.02.2023 рік перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, з урахуванням раніше здійснених виплат;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки при звільненні за 2020 рік, одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, грошової компенсації за не використані 98 (дев`яносто вісім діб) додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020, 2021 роки, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 рік, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

Ухвалою від 21 березня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/1908/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Зазначеною ухвалою у відповідача витребувано докази у справі. Крім того вказаною ухвалою суд задовольнив заяву позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, визнав поважними причини пропуску позивачем строку та поновив строк звернення до суду із цим позовом.

24 березня 2025 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі №200/1908/25.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що у цій справі, зважаючи на спірний період нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, застосовувалися приписи статті 233 Кодексу законів про працю України в частині вирішення питання дотримання/пропуску строку звернення до суду з позовом. Водночас 13.02.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу про передачу справи №460/21394/23 на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду з метою відступу від висновків Верховного Суду щодо застосування статті 233 Кодексу законів про працю України у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 29.01.2025 у справі №500/6880/23, від 28.08.2024 у справі №580/9690/23, від 23.01.2025 у справі №400/4829/24, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23. Вказана ухвала мотивована тим, що під час касаційного перегляду установлено наявність неоднакової практики Верховного Суду з цього питання. Таким чином, правовідносини у цій справі та у справі №200/1908/25 є подібними, а передача останньої на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду здійснена з метою формування єдиної правозастосовної практики. Отже позивач на підставі пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України просить зупинити провадження у справі №200/1908/25 до набрання законної сили рішенням Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №460/21394/23.

Розглянувши клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Підстави та порядок зупинення провадження у справі врегульовані статтею 236 КАС України. Частиною 1 цієї статті передбачено обов`язкові підстави для зупинення провадження у справі, частиною 2 цієї статті наведено факультативні підстави.

Так, пунктом 5 частини 2 статті 236 КАС України визначено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Суд зауважує, що підстави, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 236 КАС України не є обов`язковими для зупинення провадження.

Так, 13 лютого 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу про передачу справи №460/21394/23 на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду з метою відступу від висновків Верховного Суду щодо застосування статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 29 січня 2025 року у справі №500/6880/23, від 28 серпня 2024 року у справі №580/9690/23, від 23 січня 2025 року у справі №400/4829/24, від 20 листопада 2023 року у справі №160/5468/23.

Підставою для передачі слугувала наявність різних підходів Верховного Суду до застосування приписів статті 233 КЗпП України, зокрема:

1) у постановах від 29 січня 2025 року у справі №500/6880/23 та від 28 серпня 2024 року у справі №580/9690/23 Верховний Суд до правовідносин щодо перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки застосував статтю 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19 липня 2022 року, оскільки саме вона була чинною на момент звернення позивачів до суду із позовом (жовтень 2023 року);

2) у постановах від 23 січня 2025 року у справі №400/4829/24 [предмет спору - перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця та його складових за період з 01 березня 2022 року по 19 травня 2023 року; дата звернення до суду з позовом 22 травня 2024 року] та від 20 листопада 2023 року у справі №160/5468/23 [предмет спору - нарахування та виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2016 року по грудень 2018 року; дата звернення до суду з позовом 21 березня 2023 року] Верховний Суд констатував, що у випадках звільнення військовослужбовця з військової служби та у разі невиплати йому частини грошового забезпечення, на отримання якого він мав право під час проходження служби, перебіг строку звернення починається саме з дати його звільнення з цієї служби;

3) у постанові від 05 грудня 2024 року у справі №560/866/24 [предмет спору - нарахування та виплата індексації заробітної плати за період з 2013 по 2017 роки; дата звернення до суду з позовом 18 січня 2024 року] Верховний Суд дійшов висновку про те, що нові зміни в законодавстві, які обмежують строк звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, не поширюються на події, які мали місце до 19 липня 2022 року. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належала працівнику до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону. Тобто, в указаній постанові Верховний Суд застосовує статтю 233 КЗпП України у редакції, яка була чинною у період, за який позивач просить нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.

Тож з урахуванням наявності різних підходів до застосування приписів статті 233 КЗпП України в ухвалі від 13 лютого 2025 року у справі №460/21394/23 колегія суддів Касаційного адміністративного суду з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у подібних правовідносинах вказала про необхідність передати цю справу на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

21 березня 2025 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №460/21394/23 ухвалив постанову, яка є остаточною та не оскаржується.

Тобто на момент звернення відповідача до суду (24 березня 2025 року) із клопотанням про зупинення провадження у справі № 200/1908/25 постанова Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №460/21394/23 набрала законної сили.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для зупинення провадження в адміністративній справі № 200/1908/25.

Керуючись статтями 236, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження в адміністративній справі № 200/1908/25.

2. Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

3. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання. Повний текст ухвали складений та підписаний 31 березня 2025 року.

Суддя С.В. Смагар