Справа № 713/492/25
Суддя: КИРИЛЯК А. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/492/25
Провадження №2-а/713/11/25
РІШЕННЯ

іменем України

31.03.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кириляк А.Ю., з участю секретаря судових засідань Матейчук Степан Л.Ю., позивача ОСОБА_1 , його представника Краснюка В.В., представника відповідача Фуштей М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В позові вказує, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №178 від 11.02.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн.00 коп.).

Вважав, що в оскаржуваній постанові обставини справи не відповідають дійсності .

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04.02.2025 року являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавства, порушив правила мобілізаційного законодавства, а саме: протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президенства України до оголошення мобілізації, затверджених Верховною Радою України не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Згідно ст. 7 п.1, пп 171, пп 34 ЗУ «Про єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних належать відомості про наявність права на відстрочку від мобілізації, та відомості про результати медичних оглядів що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів є порушником військового- обліку з 11.01.2025 року.

Відповідно до постанови КМУ 1487 було направлено звернення до органів національної поліції Е1060837.

Із протоколу № 178 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04 лютого 2025 року та із постанови № 178 від 11 лютого 2025 року за справою про адміністративне правопорушення вбачається, що порушником військового обліку являється із 11.01.2025 року, тобто вбачається, що по 10.01.2025 року включно не є порушником військового обліку, і це дійсно так.

27.07.2024 року зареєструвався в реєстрі Оберіг, і з того часу до нього не було ніяких претензій чи зауважень зі сторони відповідача.

Зареєструвався в реєстрі Оберіг 27 липня 2024 року, оскільки в період з 17 травня по 17 липня 2024 року, постійно приходив до ІНФОРМАЦІЯ_1 для того щоб обновити його облікові дані.

Дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 04.06.2024 року по 05.08.2024 року перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом - перелом малогомілкової кістки, і він змушений був доглядати та здійснювати догляд за нею, а тому не зміг до 17.07.2024 року уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Тільки 27.07.2024 року зареєстрував в реєстрі Оберіг свої облікові дані, на підтвердження надав скріншот із свого мобільного телефону.

В протоколі №178 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04 лютого 2025 року зазначено, ... що факт вчиненого правопорушення можуть підтвердити свідки: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено адресу проживання свідків.

В Єдиному реєстрі судових рішень міститься постанова Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.10.2024 року по справі № 713/3718/24 щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч. 1 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 провадженням закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП.

Малоймовірно щоб ОСОБА_4 , місце проживання та реєстрації якого за межами Чернівецької області, 04.02.2025 року знаходився в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 та підписав як свідок протокол про адміністративне правопорушення.

На утриманні та вихованні п`ятеро неповнолітніх дітей: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, тобто не підлягає призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаний.

З січня 2024 року він неодноразово приходив до ІНФОРМАЦІЯ_1 для того щоб обновити облікові дані, записувався, стояв в черзі, здавав документи, приходив знову, вияснялося, що документів немає, тобто документи загубили, він знову приходив із документами, чекав в черзі біля брами по пів дня, (може підтвердити його дружина), проте відстрочку, як особі, яка має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей йому не надавали.

Натомість його примушували пройти військово- лікарську комісію, на що він погоджувався, 17.04.2024 року він пройшов медичний огляд в лікаря офтальмолога, встановлено діагноз Н52.1 Міопія обох очей.

Із протоколу про адміністративне правопорушення, так із постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності вбачається, що до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 немає, а тому як протокол про адміністративне правопорушення, так і постанову про накладення на нього адміністративного стягнення слід вважати неналежними та недійсними доказами по справі про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 178 від 04.02.2025 року зазначено, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_9 у правопорушника відсутній військово-обліковий документ.

Так, відповідно до вище зазначених норм Закону у період проведення мобілізації громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування чи поліцейського. При цьому законодавцем встановлено обов`язкову вимогу фото-відео фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням приладів та засобів відеофіксації.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, постанови № 178 за справою про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог законодавця щодо обов`язкової вимоги фото-відео фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням приладів та засобів відеофіксації.

Просив скасувати постанову № 178 від 11 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Краснюк В.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі , просили їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_11 у судовому засіданні позов не визнав, вважав доводи позивача безпідставними та необґрунтованими не належними, достатніми та допустимими доказами і на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України спростовує наступним.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», розділ 11 Прикінцеві та перехідні положення, пункту 2, пп. 1, абзацу 3: громадяни України, які перебувають на військовому обліку(як стверджує сам позивач він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_12 ), зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Тобто законодавець чітко визначає межі оновлення даних, а саме у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно. З огляду на те що позивачем не надано жодних доказів того, що з його боку вживались, будь які активні дії для звірки персональних даних у відповідний період вважаю, що в даному випадку присутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не намагався скористатись мобільним застосунком Резерв+, відвідати ЦНАП або ж відповідний ІНФОРМАЦІЯ_9 .

На підтвердження викладених обставин та у відповідності до пункту 56 Постанови КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року було направлено звернення до органів національної поліції № Е1060837, адже у зв`язку з порушенням мобілізаційного законодавства та правил військового обліку надалі залишався не зрозумілим правовий статус військовозобов`язаного, тобто чи являється він особою підлягаючою мобілізації в особливий період чи навпаки як такий, що згідно статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Щодо проходження позивачем військово-лікарської комісії то варто зазначити, що в даному випадку направлення здійснювалось на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».

В свою чергу позивачем в обґрунтування своїх вимог не подано до суду жодних доказів, які б належним чином підтверджували прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений період та реалізацію права на відстрочку до виникнення спірних правовідносин.

Оскільки, чинне законодавство зобов`язувало, саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`яний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

При цьому, звертав увагу суду що, жодна з вищезазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти.

Крім того, копією протоколу підтверджується, що позивач був присутній при його складанні, йому були роз`яснені процесуальні права, а також повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом й відповідно даних щодо заявлення ним будь-яких клопотань з його боку відсутні. Більш того в поясненнях до протоколу позивачем не доведено поважність пропуску строку для оновлення персональних даних. Постанову № 178 від 11.02.2025 отримав особисто під підпис, незгоду з винесеним рішенням не заявляв.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/2261/19 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Просив у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала наступні покази, що є дружиною позивача, її чоловік неодноразово приходив до військомата, щоб оновити дані, однак не міг потрапити на територію. Документи в ТЦК завжди губили, вона знову приносила. Дані в резерв плюс чоловік оновив з запізненням, оскільки не відкривався додаток.

Суд, заслухавши доводи сторін, покази свідка ОСОБА_10 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №178 від 11.02.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн.00 коп.).

В якій вказано, що позивач 04.02.2025 року являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, встановленими законодавства, порушив правила мобілізаційного законодавства, а саме: протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президенства України до оголошення мобілізації, затверджених Верховною Радою України не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Згідно ст. 7 п.1, пп 171, пп 34 ЗУ «Про єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних належать відомості про наявність права на відстрочку від мобілізації, та відомості про результати медичних оглядів що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частини 1 - 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

У частині сьомій статті 1 Закону № 2232-XII закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 2232-ХІІ у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та діє на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У частині 10 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» закріплено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

А згідно ст. 38 ч.11 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Згідно п.23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Додаток 2 до Порядку Постанови КМУ № 1478 у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7і частини першої статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.4 Порядку завданнями військового обліку є, зокрема, своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

При цьому, військовозобов`язаним було забезпечено можливість використання кількох варіантів оновлення своїх персональних даних на вибір, у тому числі і через електронний кабінет, що взагалі не потребує відвідання державних установ.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», розділ 11 Прикінцеві та перехідні положення, пункту 2, пп. 1, абзацу 3: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, тобто законодавцем визначено час протягом якого особа повинна оновити дані, а саме у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно. Позивач оновив дані 27.07.2024 року, тобто після закінчення визначеного часу.

Посилання позивача на те, що він намагався оновити персональні дані , оскільки неодноразово приходив до ТЦК , не знайшли свого підтвердження, оскільки міг скористатися центром надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що протокол про адміністративне правопорушення № 178 адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 04.02.2025 року та постанова №178 від 11.02.2025 року відповідають вимогам законодавства, оскільки містять всі елементи, що повинні міститися в протоколі та постанові відповідно до ст. 256, 283 КУпАП.

Як встановлено судом, позивач будучи військовозобов`язаним, не оновив свої персональні дані військовозобов`язаного до 16 липня 2024 року, як це було визначено вказаними вище нормативними актами жодним з передбачених законом способів.

Крім того, ОСОБА_1 не надав суду жодних належних, допустимих доказів того, що він визнаний непридатним/обмежено придатним до військової служби чи є заброньованим та оформлена відстрочка, в установленому законом порядку, що давало б йому законні підстави не оновлювати свої персональні дані.

Згідно копії електронного військово-облікового документу «Резерв +» відсутні дані про вчасне оновлення позивачем своїх даних. В той же час міститься інформація, що дані оновлено 27.07.2024 року, тобто не у строк до 16.07.2024 року.

Таким чином, станом на 16.07.2024 року, ОСОБА_1 не було оновлено даних відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено оспорювану постанову, містить підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності щодо роз`яснення змісту ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Отже суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності доказів та порушення прав позивача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оспорюваної постанови та те, що не застосовувалась відповідачем відео фіксація при складані постанови та протоколу про адміністративне правопорушення.

Також позивач вказує, що у постанові та протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він проживає у с. Слобідка, Вижницького району , даного села у Вижницькому районі не має тому , дані документи є неналежними доказами. Однак дана помилка не є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Щодо зазначених позивачем інших підстав для скасування постанови суд вважає, що такі підстави ні чим об`єктивно не підтверджуються та навпаки спростовуються наданими стороною відповідача доказами.

Також суд, оцінює критично покази свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною позивача та зацікавлена, у вирішенні даного позову на користь чоловіка.

Таким чином жодних законних та обґрунтованих підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення судом не встановлено, оскільки факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме позиція та докази сторони відповідача є більш переконливими та об`єктивними для суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною. В зв`язку з цим в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 9, 73-79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення ,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_13 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 .

Суддя Антоніна КИРИЛЯК