Справа № 320/13412/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року справа №320/13412/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту також відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачці згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці з 18.05.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням вже виплачених сум, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 19.05.2023 №10-36-10-02/69 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 19.05.2023 №10-36-10-02/70.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка повідомила, що з 2012 року вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту також - Закон №1058). 31.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою щодо переведення її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі по тексту також - Закон №3723). Проте, за результатами розгляду означеної заяви відповідачем було відмовлено позивачці у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки їй не призначалась пенсія за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі по тексту також - Закон №889-VIII).

Позивачка стверджує, що має право на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723, що має наслідком звернення її до суду з цим позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ГУ ПФУ у Київській області, заперечуючи проти позовних вимог, зазначило, що позивачка звернулась до органів ПФУ із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за Законом №889-VIII. Проте, відповідач відмовив їй у переведенні на означений вид пенсії з огляду на відсутність достатнього стажу державної служби. Рішення про відмову мотивоване тим, що, на думку відповідача, положення Закону №889-VIII не розповсюджуються на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоєне спеціальне звання, якщо інше не передбачено Законом. Відповідач пояснив, що оскільки позивачка працювала у Білоцерківській об`єднаній державній податковій інспекції та їй було присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби, відсутні підстави для розповсюдження на неї положень Закону №889-VIII.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту також відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області).

Відповідач 2, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про відсутність у позивачки права на переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII та про відсутність у нього повноважень на вчинення дій зобов`язального характеру в частині призначення чи відмови в призначенні позивачці означеного виду пенсії, оскільки вона не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого30.03.1996.

Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058 з 2012 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , виданим 07.08.2012 довічно.

Заявою від 31.05.2023, зареєстрованою в ГУ ПФУ у Київській області 02.06.2023, представник позивачки звернувся до відповідача 1 про проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії згідно Закону України «Про державну службу» відповідно до довідки від 19.05.2023. Означена заява мотивована тим, що згідно записів у трудовій книжці позивачка має право на пенсію як державний службовець з 18.05.2023.

Листом ГУ ПФУ у Київській області від 12.06.2023 №1000-0202-8/89173 за результатами розгляду заяви представника позивачки щодо пенсійного забезпечення повідомлено, що за матеріалами пенсійної справи встановлено, що згідно заяви від 11.07.2012 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 ОСОБА_1 призначено зазначений вид пенсії з 06.07.2012. Пенсія за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» та відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» ОСОБА_1 не призначалась. Згідно електронної підсистеми «Звернення» із заявою про призначення (переведення) на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII ОСОБА_1 не зверталась. Підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону №889-VIII з урахуванням довідки про заробітну плату від 19.05.2023 №10-86-10-02/69 відсутні.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї відмови, позивачка звернулася з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Згідно зі статтею 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.10.2015 № 889-VIII (далі по тексту також - Закон № 889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.01.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.01.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18 ті підтриманий Верховним Судом у постановах від 26.06.2023 у справі № 320/5021/22, від 09.04.2024 у справі № 560/9407/22.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18.

За приписами частини першої статті 44 Закону №1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі по тексту також - Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно пункту 1.7 розділу І Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За приписами пункту 1.8 розділу І Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобу Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Днем звернення, зокрема за переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що обов`язковою передумовою для розгляду органом пенсійного фонду України питання щодо наявності чи відсутності підстав для призначення особі пенсії за віком, зокрема і відповідно до положень Закону №3723-ХІІ, є звернення такої особи з відповідною заявою про призначення означеного виду пенсії чи переведення на такий вид пенсії.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію заяви від 31.05.2023, зареєстрованої ГУ ПФУ у Київській області 02.06.2023 за №16035/Ш-1000-23, судом встановлено, що представником позивачки визначено її як заяву «щодо перерахунку пенсії», з проханням провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно із Законом №889-VIII відповідно до довідки від 19.05.2023. Означена заява мотивована тим, що «…згідно записів трудової книжки позивач має право на пенсію як державний службовець, яка міститься в матеріалах пенсійної справи… Таким чином, починаючи з 18 травня 2023 року, ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії як державний службовець…».

Виходячи з текстуального аналізу, означена заява від 31.05.2023 не є заявою про призначення пенсії чи переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, що, в свою чергу, мало наслідком направлення представнику позивачки лист-відповідь від 12.06.2023, яким повідомлено про відсутність звернень від ОСОБА_1 із заявою про призначення (переведення) на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII.

Після отримання означеної відповіді позивачка заявою від 19.07.2023 звернулась з ГУ ПФУ у Київській області про перехід на інший вид пенсії, за результатами якої рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24.07.2023 №22 відмовлено у перерахунку пенсії. Проте, означена відмова не є предметом позову у цій справі, що має наслідком відсутність підстав для дослідження її на предмет правомірності / протиправності прийняття.

Означені дії позивачки, на переконання суду, свідчать про те, що фактично вона, погодившись з тим, що подана нею заява по суті не була заявою про призначення чи переведення на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, звернулась до органів ПФУ повторно, але вже із заявою про перехід на інший вид пенсії.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження звернення позивачки до ГУ ПФУ у Київській області 31.05.2023 із заявою про призначення / переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог як таких, що не підтверджені документально.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.