Справа № 620/659/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Чернігів Справа № 620/659/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), щодо усунення похідних скасованого наказу № 973-АГ від 05 травня 2023 року - протиправною;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) спростувати недостовірну інформацію щодо порушення мною вимог Конституції України, Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зазначені у висновку службового розслідування від 28 квітня 2023 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити мені премію в повному обсязі, якої я був позбавлений у травні 2023 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити завдану: майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень 00 коп., моральну шкоду в розмірі 40000 (сорока тисяч) гривень 00 коп.;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) направити до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та Територіального управління ДБР у м. Києві повідомлення про скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Про результати службового розслідування від 05 травня 2023 року № 973-АГ, як підставу для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про факт самовільного залишення військової частини або місця служби;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) притягнути до відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків осіб, які входили до складу комісії: полковника ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_3 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , капітана ОСОБА_5 , майора юстиції ОСОБА_6 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 620/6589/23, задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року скасовано та прийняте нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року № 973-АГ. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 18 липня 2024 року позивач звернувся до НОМЕР_2 прикордонного загону зі скаргою в якій просив: спростувати недостовірну інформацію щодо порушення мною вимог Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зазначені у висновку службового розслідування від 28 квітня 2023 року, про що повідомити останнього письмово; нарахувати та виплатити позивачу премію в повному обсязі, якої він був позбавлений у травні 2023 року; нарахувати та виплатити завдану: майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень 00 коп., моральну шкоду в розмірі 13000 (тринадцяти тисяч) гривень 00 коп., з розрахунку 1000 гривень за 13 місяців; направити до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та Територіального управління ДБР у м. Києві повідомлення про скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року № 973-АГ, як підставу для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про факт самовільного залишення військової частини або місця служби; притягнути до відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків осіб, які входили до складу комісії: полковника ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_3 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , капітана ОСОБА_5 , майора юстиції ОСОБА_6 . Листом за №10/8107-24-Вих від 09.08.2024, відповідач повідомив позивача про виконання його вимог після винесення відповідного наказу. Листом за № 10/2942-24-Вих від 30.01.2024 адвоката позивача - Допу Вікторію повідомлено про розгляд адвокатського запиту та додано копію наказу № 1973-АГ, яким скасовано наказ від 05 травня 2023 року № 973-АГ. Однак, з допущеною бездіяльністю відповідача погодитися позивач не може, оскільки вона є необґрунтованою та такою, що не відповідає діючому законодавству. Наказ відповідача № 1973-АГ про скасування наказу від 05 травня 2023 року № 973-АГ є безглуздим, оскільки даний наказ вже скасований постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року, у справі № 620/6589/23. Проте, зазначені у скасованому наказі від 05 травня 2023 року № 973-АГ похідні, відповідач був зобов`язаний усунути, шляхом винесення відповідного розпорядчого документу. Похідними скасованого наказу від 05 травня 2023 року № 973-АГ є розголошення недостовірної інформації щодо порушення позивачем вимог Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зазначені у висновку службового розслідування від 28 квітня 2023 року; позбавлення позивача премії у травні 2023 року; надіслання повідомлення до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року № 973-АГ, як підставу для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про факт самовільного залишення військової частини або місця служби. Також внаслідок ухвалення скасованого наказу від 05 травня 2023 року № 973-АГ позивачу була завдана майнова шкода у вигляді упущеної вигоди у вигляді інфляційних втрат, яку останній оцінюю в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень 00 коп., а також завдана моральна шкода в розмірі 40000 (сорока тисяч) гривень 00 коп., яка була позивачу завдана фізичним болем та погіршенням його здоров`я, що змусило останнього звернутися за медичною допомогою та пройти курс лікування.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що керівництво ІНФОРМАЦІЯ_2 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.05.2022 за №177-ОС Про особовий склад старшого сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу загону, на всі види забезпечення, призначено на посаду та вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 05.05.2022 (а.с.5).

Згідно наказу Про результатами службового розслідування від 05.05.2023 №973-АГ встановлено, що в діях ОСОБА_1 можливо вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, у зв`язку з чим копії матеріалів службового розслідування для прийняття правового рішення направлено до Чернігівської спеціалізованої прокуратури та територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві.

На підставі пункту 6 глави 14 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника третьої групи інспекторів прикордонної служби другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) старшого сержанта ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі у травні 2023 року (а.с.6-7).

Не погоджуючись з вказаним наказом, ОСОБА_1 , 29.05.2023 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив: визнати протиправним наказ № 973-АГ від 05.05.2023, виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ); скасувати наказ № 973-АГ від 05.05.2023, виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ); зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), виплатити ОСОБА_1 премію за травень 2023 року в повному обсязі відповідно до доданого витягу з наказу № 257-ОС від 10.04.2023.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у справі №620/6589/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №620/6589/23 з урахуванням ухвали суду від 29.07.2024, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Про результати службового розслідування від 05 травня 2023 року №973-АГ. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 18.07.2024, в якій просив: спростувати недостовірну інформацію щодо порушення ним вимог Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зазначені у висновку службового розслідування від 28 квітня 2023 року, про що повідомити останнього письмово; нарахувати та виплатити позивачу премію в повному обсязі, якої він був позбавлений у травні 2023 року; нарахувати та виплатити завдану: майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень 00 коп., моральну шкоду в розмірі 13000 (тринадцяти тисяч) гривень 00 коп., з розрахунку 1000 гривень за 13 місяців; направити до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та Територіального управління ДБР у м. Києві повідомлення про скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року № 973-АГ, як підставу для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про факт самовільного залишення військової частини або місця служби; притягнути до відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків осіб, які входили до складу комісії: полковника ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_3 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , капітана ОСОБА_5 , майора юстиції ОСОБА_6 (а.с.8).

Листом від 09.08.2024 №10/8107-24-Вих відповідачем повідомлено позивача, що під час проведення службовою розслідування було встановлено факт неприбуття ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону для проходження військової служби. Про що і було повідомлено компетентні органи, для прийняття правового рішення. Факт неявки позивача до місця несення служби містив формальні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, про що і було повідомлено компетентні органи, які відповідно до ст. 214 КПК України внесли відомості до ЄРДР. Вимога позивача про нарахування та виплату премії за травень 2023 року не заслуговують на увагу, оскільки в описовій частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду чітко зазначено, що позовні вимоги в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 премію за травень 2023 року в повному обсязі, відповідно до доданого витягу з наказу № 257-ОС від 10.04.2023 задоволенню не підлягають, з огляду на їх передчасність. Вимога позивача про сплату упущеної вигоди в розмірі 20000 грн не ґрунтується на законодавстві та є безпідставною, оскільки між відповідачем та позивачем ніколи не укладався будь-який договір про надання послуг чи купівлю-продаж, відповідно до яких НОМЕР_2 прикордонний загін зобов`язувався здійснити позивачу оплату послуг чи поставленого товару. Відшкодування майнової шкоди є способом захисту майновою права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) позивача внаслідок порушення боржником свого зобов`язання. Іншою складовою є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Вимоги щодо моральної шкоди в сумі 13000 грн ні чим не підтверджені, а тому не заслуговують на увагу. Також вказано, що притягнути до відповідальності осіб, які входили до складу комісії, яка проводила службове розслідування та виклала свої висновки як колегіальний орган неможливо, оскільки законодавством України передбачена виключно індивідуальна відповідальність особи за вчинені нею правопорушення. Вимога про направлення до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та ТУ ДБР у м. Києві повідомлення про скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року №973-АГ буде виконана після винесення відповідного наказу (а.с.9-10).

Листом від 30.12.2024 №10/2942-24-Вих відповідач повідомив представника позивача про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 з урахуванням ухвали суду від 29.07.2024 у справі №620/6589/23 (а.с.11).

Згідно з наказом відповідача від 13.08.2024 №1973-АГ на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №620/6589/23, наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.05.2023 №973-АГ «Про результати службового розслідування» скасовано (а.с.11 зворот).

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо усунення похідних скасованого наказу від 05.05.2023 №973-АГ звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини 1 статі 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 6 вищевказаного Закону перебачено види військової служби, серед яких є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

Згідно абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

В силу вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно приписів статті 17 Статуту внутрішньої служби, на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

За приписами статі 7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Положеннями ч.ч. 1,3 ст. 85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

В силу вимог статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Спірним питанням у даній справі є протиправна бездіяльність відповідача щодо усунення похідних скасованого наказу від 05.05.2023 №973-АГ.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №620/6589/23 з урахуванням ухвали суду від 29.07.2024, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Про результати службового розслідування від 05 травня 2023 року №973-АГ. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Так, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №620/6589/23, відповідачем 13.08.2024 прийнято наказ №1973-АГ, яким наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.05.2023 №973-АГ «Про результати службового розслідування» скасовано (а.с.11 зворот).

Також, як слідує з матеріалів справи відповідачем нарахована та виплачена позивачу премія за травень 2023 року в лютому 2025 року в сумі 10230,78 грн, що підтверджується розрахунковим листом за лютий 2025 року та платіжною інструкцією №731 від 11.02.2025.

Щодо позовних вимог про сплату упущеної вигоди в розмірі 20000 грн, суд зазначає, що останні не ґрунтуються на законодавстві та є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо укладення між відповідачем та позивачем будь яких договорів про надання послуг чи купівлю-продаж, відповідно до яких відповідач зобов`язувався здійснити позивачу оплату послуг, чи поставленого товару.

Так, суд зазначає, що відшкодування майнової шкоди є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) позивача в наслідок порушення боржником свого зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити на відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Іншою складовою є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Водночас, положеннями статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Так, згідно із правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Водночас, у позові ОСОБА_1 не зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена.

Також позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту завдання йому відповідачем моральної шкоди.

При цьому сам лише факт неприйняття позитивного рішення за заявою позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди та відсутність правових підстав щодо їх задоволення.

Щодо зобов`язання направити до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та Територіального управління ДБР у м. Києві повідомлення про скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Про результати службового розслідування від 05 травня 2023 року № 973-АГ, як підставу для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про факт самовільного залишення військової частини або місця служби, то як слідує з матеріалів справи, 19.08.2024 відповідачем супровідними листами на Чернігівську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони та Територіальне управління ДБР було направлено копію наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2024 про скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.05.2023 №973-АГ «Про результати службового розслідування».

Щодо позовних вимог в частині притягнення до відповідальності осіб, які входили до складу комісії, суд зазначає наступне.

Так, відповідно п.4 параграфу I Загальних положень Наказу МВС України №815 від 08.11.2021 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України» (далі Наказ), підставою для призначення службового розслідування є наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків.

Пункт 7 параграфу I Наказу вказує, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; …..осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; -наявність причинного зв`язку між подією, …..та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; порушення вимог законодавства…..; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця ……; п.4 параграфу VII Наказу вказує, що якщо під час проведення службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення, учинене військовослужбовцем, містить ознаки кримінального правопорушення, начальник (командир) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Притягнути до відповідальності осіб, які входили до складу комісії, яка проводила службове розслідування, та виклала свої висновки як колегіальний орган неможливо, оскільки законодавством України передбачена виключно індивідуальна відповідальність особи за вчинені нею правопорушення. При цьому враховується, час, місце, фактичні обставини вчинення правопорушення, відношення особи до вчиненого правопорушення, в чому конкретно виразились її дії чи бездіяльність та розмір шкоди заподіяної її діями.

Відтак, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію щодо порушення мною вимог Конституції України, Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зазначені у висновку службового розслідування від 28 квітня 2023 року; нарахувати та виплатити мені премію в повному обсязі, якої я був позбавлений у травні 2023 року; нарахувати та виплатити завдану: майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень 00 коп., моральну шкоду в розмірі 40000 (сорока тисяч) гривень 00 коп.; направити до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та Територіального управління ДБР у м. Києві повідомлення про скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Про результати службового розслідування від 05 травня 2023 року № 973-АГ, як підставу для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про факт самовільного залишення військової частини або місця служби; притягнути до відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків осіб, які входили до складу комісії: полковника ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_3 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , капітана ОСОБА_5 , майора юстиції ОСОБА_6 .

Стосовно інших посилань позивача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ).

Повне судове рішення складено 27.03.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО