Справа № 346/5169/24
Суддя: Сольський В. В.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/5169/24
Провадження № 2-а/346/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Сольського В. В.

за участю: секретаря судового засідання Хмельницької І.Л.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 14 вересня 2024 року в м. Коломия, по вул. січових Стрільців, поліцейський Коломийського РВП ГУНП в Івано-франківської області, склав відносно нього постанову про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3048214, за порушення п. 8.4 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Постанову вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач вказує, що він не порушував правил дорожнього руху та не проїжджав на знак «Дорога з одностороннім рухом». Зазначає, що він прямував з власного подвір`я до вул. Ю. Руфа в м. Коломия, і за вказаним маршрутом відсутній будь-який інформаційно-вказівний знак, про односторонній рух. Таким чином на нього накладено адміністративне стягнення за порушення дорожнього знаку, який відсутній на вказаній ділянці дороги, та не міг бути виконаний в принципі.

Крім того, поліцейський допустив помилку у постанові, та зазначив, що порушено «п 5.51» а не «п. 5.5», що на думку позивача свідчить про некомпетентність поліцейського.

Тому позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а справу відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги з вказаних підстав підтримав та пояснив, що він проживає на вказаній вулиці, і рухався зі свого подвір`я по вул. Петлюри, 17а, виїхав ліворуч в напрямку перехрестя на вулиці Руфа, на вказаному шляху немає знаку, який інформує про односторонній рух, на перехресті зі світлофором є знак «Уступи дорогу». Того дня по вул. Січових Стрільців у м. Коломия, його зупинили працівники поліції та повідомили, що він порушив правила дорожнього руху та зазначили, що на вказаній ділянці дороги є знак, що позначає односторонній рух. У зв`язку із цим на нього складено оскаржувану постанову, доказів вчинення правопорушення не надали. Під час складення матеріалів його ознайомлено із правами та змістом постанови, копію, якої вручено. Вважає, що на виїзді з кожного подвір`я повинен бути дублюючий дорожній знак.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання шляхом відправки йому повідомлення через систему Електронний суд, відзиву на позовну заяву не подав.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення позивача суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що 14 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3048214. Відповідно до постанови ОСОБА_1 того дня о 12 год 32 хв керував транспортним засобом марки «Jaguar S-TYPE» номерний знак « НОМЕР_1 », в м. Коломия, по вул. Петлюри, та не виконав вимогу дорожнього знаку п. 5.51 «Рух з одностороннім знаком», чим порушив вимоги п. 8.4 ґ ПДР України, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст.41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 ( надалі -ПДР)

Згідно з п.1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п. 1.3 ПДР).

Згідно з п. 8.4 «ґ» ПДР України, однією із груп дорожніх знаків, є інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Зокрема, дорожній знак 5.5 «дорога з одностороннім рухом» позначає дорогу або відокремлену проїзну частину, по якій рух транспортних засобів за всією шириною здійснюється лише в одному напрямку.

Дорожній знак 5.7.1 «виїзд на дорогу з одностороннім рухом» показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі, на якій організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі дозволяється лише в напрямку, показаному стрілкою.

Диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачається, що адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як визначено статтею 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі.

У відповідності до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи наявна відповідь Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про те, що надати суду копію з нагрудної камери працівника поліції та відео реєстратора про подію, яка мала місце 19 вересня 2024 року за участю ОСОБА_1 не можливо, оскільки такі відеозаписи зберігаються протягом 30 діб.

До матеріалів долучено рапорт поліцейського СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 10 лютого 2025 року про те, що перебуваючи в добовому наряді на маршруті патрулювання «Ідеал 15» під час патрулювання в м. Коломия, по вул. Петлюри виявлено транспортний засіб марки «Jaguar S-TYPE» номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав вимогу дорожнього знаку 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» чим порушив п. 8.4 ґ ПДР України. Водію продемонстровано відео фіксацію правопорушення, здійснено перевірку документів, та складено постанову про притягнення до адміністартвиної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КК України та накладено стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив того факту, що 14 вересня 2024 року о 13 год 32 хв він дійсно керував вказаним транспортним засобом та виїхав зі свого подвір`я по вулиці Петлюри, 17а, в м. Коломия, ліворуч в сторону до перехрестя, де знову повернув ліворуч в напрямку до озера імені Руфа (позивач вказує, що це вулиця Руфа).

В матеріалах справи наявна відповідь заступника голови Коломийської міської ради від 24 березня 2025 року, відповідно до якої вул. Петлюри в м. Коломия є магістральною вулицею місцевого значення на ділянці дорого від вул. Тарабалки до вул. І. Франка, організація дорожнього руху по вул. Петлюри здійснюється в односторонньому русі в напрямку вул. Тарабалки до вул. Франка. Вулиця Руфа в м. Коломия відсутня.

Таким чином, позивач не заперечує, що керував транспортним засобом по вулиці із одностороннім рухом в протилежному напрямку, пояснюючи це відсутністю дорожнього знаку, який інформує про односторонній рух, у відрізку дороги від його подвір`я по вул. Петлюр, буд. 17а, ліворуч.

Відповідно до п. 10.2 Правил дорожнього руху України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Пункт 1.10 передбачає, що перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території

Таким чином в судовому засіданні судом встановлено, що позивач рухався вулицею з одностороннім рухом в протилежному напрямку, пояснюючи це тим, що він виїжджає з власного подвір`я де не розміщено знак, який інформує про організацію руху, однак, вказаний знак розміщено на в`їзді на вказану вулицю і водій повинен був його помітити та виконувати, не зважаючи на те, звідки він розпочинав свій рух.

Зазначення в постанові про порушення водієм вимог знаку «5.51» замість вірного «5.5», при тому, що назва дорожнього знака вказана вірно, суд розцінює як технічну описку, яка не впливає на встановлені в судовому засіданні факти порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Також, суд критично оцінює доводи позивача про те, що він не знав про те, що ділянка дороги, де він виїхав зі свого подвір`я має односторонній рух і що відповідного знаку на цій ділянці немає з огляду на те, що, як пояснив сам позивач в судовому засіданні, він проживає на цій вулиці тривалий час, тому повинен був знати, яким чином організований рух на цій ділянці дороги. Крім того, заїжджаючи на своє подвір`я позивач повинен був бачити знак 5.5 "дорога з одностороннім рухом". Також позивач повинен був знати, що зона дії знаку 5.5 до розміщення знаку 5.6 "кінець дороги з одностороннім рухом". Дорожні знаки 5.7.1, 5.7.2 "виїзд на дорогу з одностороннім рухом" розміщуються на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух, при цьому виїзд з подвір`я відповідно до п. 1.10 ПДР не є перехрещенням доріг (перехрестям), тому розміщення таких дорожніх знаків не передбачається.

Обставин, які б свідчили про порушення поліцейськими при винесенні оскаржуваної постанови, встановленої процедури розгляду, судом не встановлено і відповідно до позовної зяви та пояснень позивача в судовому засіданні, такі не є підставою позову.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення пункту 8.4 «ґ» ПДР позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в його діях порушення пункту 8.4 «ґ» ПДР України та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції ч. 1 ст.122 КпАП України.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відносяться на рахунок позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3048214 від 14 вересня 2024 року, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, буд. 15, Івано-Франківської області, .

Суддя: Сольський В. В.