Справа № 320/25128/24
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Київ справа №320/25128/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області,

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09.11.2023 № 86 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахування до страхового стажу періодів з 04.09.1986 по 07.01.1987, з 17.08.1989 по 01.03.1991, з 02.03.1991 по 12.05.1991, з 08.06.1994 по 07.08.1995, з 01.09.1995 по 20.12.1997, з 01.09.1998 по 01.01.1999, з 27.12.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 04.09.1986 по 07.01.1987, з 17.08.1989 по 01.03.1991, з 02.03.1991 по 12.05.1991, з 08.06.1994 по 07.08.1995, з 01.09.1995 по 20.12.1997, з 01.09.1998 по 01.01.1999, з 27.12.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.12.2003 та призначити пенсію за віком з 02.11.2023.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пенсійний орган безпідставно не зарахував до страхового стажу певні періоди роботи, зазначені у трудовій книжці, з огляду на наявність певних недоліків у записах трудової книжки. Проте відповідальність за правильність внесення записів лежить на роботодавці, а тому позивачу не може бути відмовлено у захисті соціальних прав через помилки, допущені роботодавцем.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало до суду відзиву на позовну заяву, в якому зазначило, що у призначенні пенсії було відмовлено з огляду на недостатність страхового стажу. При цьому певні періоди з трудової книжки не були зараховані до страхового стажу у зв`язку з недоліками записів про такі періоди (наявність виправлень, відсутність печаток). Окремо зазначає, що період з 27.12.2000 по 31.12.200, з 01.07.200 по 31.12.2003 не був зарахований з огляду на відсутність сплати страхових внесків згідно з довідкою за формою ОК-5.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не подало відзив на позовну заяву. Про відкриття провадження у справі повідомлене належним чином.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.07.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , 24.09.1968, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 02.11.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке рішенням від 09.11.2023 № 86 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком.

У згаданому рішенні установлено, що позивач набув необхідного пенсійного віку (за пільговими умовами - 55 років), але не має необхідної кількості страхового стажу (25 років) - наявний страховий стаж становить 15 років 6 місяців 24 дні.

До страхового стажу не враховано періоди згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 : з 04.09.1986 по 07.01.1987 (відсутні інформація про присвоєння кваліфікації), з 17.08.1989 по 01.03.1991 (відсутній наказ про звільнення), з 02.03.1991 по 12.05.1991 (не завірено печаткою), з 08.06.1994 по 07.08.1995 (печатка не читається), з 01.09.1995 по 20.12.1997 (наявність виправлень), з 01.09.1998 по 01.01.1999 (не зазначено назву підприємства).

Також не зараховано періоди з 27.12.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.12.2003, оскільки відсутня сплата внесків згідно з довідкою форми ОК-5.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до положень абзацу першого пункту 4 статті 115 Закону № 1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

За змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що відповідач не врахував положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд звертає увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Указаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.11.2018 у справі № 235/4179/17.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача щодо спірних періодів зроблені відповідні записи, відображені відповідні відомості про особу, яка вчинила ці записи, міститься її підпис, записи завірені печаткою підприємства, достовірність записів сумніву не викликає.

Тобто, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Суд, дослідивши надану позивачем трудову книжку, встановив, що наявні в ній записи містять достатньо відомостей для ідентифікації періодів роботи, займаних посад, підстав прийняття на роботу та звільнення. Записи засвідчені підписами та печатками, достовірність яких не викликає сумнівів. Відсутність печатки у деяких записах не може бути підставою для неврахування відповідних періодів, оскільки з тексту самого запису можливо встановити, на якому підприємстві працював позивач. Натомість у записі, де не зазначено назву підприємства, наявна печатка, з якої можливо однозначно ідентифікувати назву роботодавця. Отже, у відповідача була вся необхідна інформація для повного та правильного визначення страхового стажу позивача.

Таким чином, періоди з 04.09.1986 по 07.01.1987, з 17.08.1989 по 01.03.1991, з 02.03.1991 по 12.05.1991, з 08.06.1994 по 07.08.1995, з 01.09.1995 по 20.12.1997, з 01.09.1998 по 01.01.1999 підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Щодо незарахування до стажу роботи позивача періодів роботи з 27.12.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.12.2003 через відсутність відомостей про сплату внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 7 частини шістнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Таким чином, страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, а перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Крім того, за змістом вказаних норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника (роботодавця), тобто відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

До таких висновків прийшов Верховний Суд в своїй постанові від 17.07.2019 у справі № 144/669/17.

Враховуючи, що у даному випадку відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на підприємство, суд доходить до висновку, що відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 27.12.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.12.2003 не є підставою для невключення вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Ураховуючи те, що при розрахунку страхового стажу позивача безпідставно не брався до уваги період, зазначений у трудовій книжці, суд дійшов висновку, що з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії і зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача зазначений період згідно висновків, наведених у цьому судовому рішенні, та повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії.

VI. Судові витрати.

Зважаючи на викладене та враховуючи вимоги 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір, сплачений позивачем, стягується на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09.11.2023 № 86.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 04.09.1986 по 07.01.1987, з 17.08.1989 по 01.03.1991, з 02.03.1991 по 12.05.1991, з 08.06.1994 по 07.08.1995, з 01.09.1995 по 20.12.1997, з 01.09.1998 по 01.01.1999, з 27.12.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.12.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., ідентифікаційний номер ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Жук Р.В.