Справа № 496/7434/24
Суддя: Горяєв І. М.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/7434/24
Провадження № 2-а/496/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Касьяненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3297251 від 19.10.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 7 роти 1 батальйону У1Ш в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Осипюк Артуром Ігоревичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.10.2024 року інспектором 2 взводу 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Осипюк А.І. у відношенні позивача, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3297251 від 19.10.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. В постанові викладено, що 19.10.2024 року водій рухався зі швидкістю 76 км/год в зоні дії д.з. 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50 км/год». Позивач вважаю, вказану постанову є протиправною та підлягає скасуванню. 19.10.2024 року позивач керував легковим автомобілем «Мерседес-Бенц», д/з НОМЕР_1 , 1995 року випуску, і рухався у напрямку м.Одеси по трасі М05 Київ-Одеса, яка є автомобільною дорогою з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю приблизно 70 км/год, яка була набагато менше дозволеної швидкості. На ділянці траси М05 приблизно з 398 км до 402 км звернув увагу на встановлені дорожні знаки 3.29 «90», «70» та «50», однак без відповідних інших дорожніх знаків, які саме повинні попереджати про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. Відсутність цих дорожніх знаків, які саме повинні попереджати про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта, дало підстави мені вважати, що облаштування обмеження швидкості руху на даній ділянці ще не завершено у тому порядку, як передбачають ПДР, а тому водій має можливість продовжувати рух у межах швидкості, дозволеної для даної категорії доріг, тобто не більше 110 км/год. Далі, на ділянці траси М05 приблизно 402 км, був зупинений інспектором 2 взводу 7 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ст. л-том поліції Осипюк А.І., який повідомив, що перевищена встановлена швидкість руху на 25 км/год в зоні дії д.з. 3.29 «50» і почав вимагати необхідні реєстраційні документи для винесення постанови про адміністративне правопорушення. З вимогами інспектора позивач не погодився і надав усні заперечення з приводу вимог ПДР та відсутності необхідних попереджувальних знаків про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта, однак інспектор доводи проігнорував та безпідставно склав незаконну постанову серії ЕНА №3297251 від 19.10.2024 про стягнення штрафу у розмірі 340 грн. У зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

До судового засідання позивач не з`явився, проте надав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав (а.с. 87-88).

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, але надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, та позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3297251 від 19.10.2024 року залишити без задоволення (а.с. 41-62).

Також було надано компакт-диск на якому міститься відеозапис, підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КАС України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом встановлено, що 19.10.2024 року інспектором 2 взводу 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Осипюк А.І. у відношенні ОСОБА_1 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3297251 від 19.10.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. (а.с. 7).

Із оскаржуваної постанови вбачається, що 19.10.2024 року о 12.41 годин в с.Знам`янка, траса М05 402 км, водій керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 76 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 26 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCAM тс000752 пвр-471465, 471937, чим порушив п. 12.9.б. Правил дорожнього руху України перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху передбачена знаками 3.29., 3.31.,30.3.

На підставі ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності (ст.245 КУпАП).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.126 та ст.122 КУпАП розглядають органи Національної поліції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

На підставі п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

В судовому засіданні оглянуто диск відеозапису, наданого представником відповідача з якого вбачається, що на відеозаписі з місця події зафіксовано тільки рух автомобіля та зупинку, із відео фіксації неможливо ідентифікувати чи рухався автомобіль позивача під знак дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості максимально дозволена швидкість 70 км/год, а потім 50 км/год. саме по цій ділянці дорозі.

Пунктом 12.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Згідно п. 12.102 Правил дорожнього руху вбачається, що обмеження дозволеної швидкості руху вводяться постійно виключно: а) на небезпечних ділянках доріг та вулиць (небезпечні повороти, ділянки з обмеженою видимістю, місця звуження дороги тощо); б) у місцях розміщення наземних нерегульованих пішохідних переходів; в) у місцях розташування дорожніх станцій патрульної поліції; г) на ділянках доріг (вулиць), прилеглих до території дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів, дитячих оздоровчих таборів.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху, дорожній знак 1.32 «Пішохідний перехід» позначає наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Тобто вищевказаний дорожній знак 1.32, є саме тим дорожнім знаком, який попереджає про наближення до відповідного об`єкта (нерегульованого пішохідного переходу) у розумінні п. 12.10 Правил дорожнього руху.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху, дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» вказує що - забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З викладеного вбачається, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту перевищення максимальної швидкості, на ділянці дороги, де встановлено додаткові обмеження дозволеної швидкості руху та відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

У такому випадку факт вчинення адміністративного правопорушення повинен бути підтвердженим: зафіксованою відповідними технічними засобами швидкістю транспортного засобу; самого транспортного засобу (марка, модель, державний номерний знак): місце вчинення адміністративного правопорушення (зафіксована ділянка дороги, на якій встановлено додаткові обмеження дозволеної швидкості руху та відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта).

Відсутність одно із перелічених документально підтверджених фактів виключає подію адміністративного правопорушення.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається саме щодо дорожнього знаку 1.32, в місці фіксації перевищення швидкості руху ОСОБА_1 , дорожній знак 1.32 Пішохідний перехід позначає наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Щодо факту наявності цього знаку відповідач посилається на копію відповіді на лист №619/12-09/24-841/05-04/24 від 28.08.2024 року Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області; копію відповіді на лист №925/12-09/24-1499/05-04/24 від 31.10.2024 року Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області.

Проте відповідно до дослідженого відеозапису та матеріалів справи, фотокопій наданих позивачем, відсутні підтверджуючі докази щодо встановлення вказаного дорожнього знаку 1.32 Пішохідний перехід, при встановленні дорожнього знаку 3.29, який повинен попереджати про наближення до відповідного об`єкту.

Тобто вказаний дорожній знак 1.32 є саме тим дорожнім знаком, який попереджає про наближення до відповідного об`єкта (нерегульованого пішохідного переходу) у розумінні п.12.10 Правил дорожнього руху.

При цьому, суд зауважує, що наявність на відеозаписі з технічного пристрою TruCam координат не підтверджує факт наявності дорожнього знаку 3.29 та відповідних дорожніх знаків, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта на цій ділянці дороги.

Інших доказів на підтвердження скоєння позивачем порушень пункту 12.10 Правил дорожнього руху, відповідачем не надано.

Щодо решти доводів представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку звернення, суд зазначає наступне.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

22.10.2024 року постанову серії ЕНА №3297251 від 19.10.2024 року, позивачем ОСОБА_1 було оскаржено до УПП в Одеській області департаменту патрульної поліції (а.с. 16).

Згідно відповіді №6-3359/41/1/04-24 від 31.10.2024 року скаргу залишено без задоволення, а постанову від 19.10.2024 року - без змін (а.с. 17).

Відповідь УПП ДПП отримано позивачем - 08.11.2024 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті Укрпошти (а.с. 18).

Позивач звернувся до суду 19.11.2024 року про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с. 1)

Отже строк звернення до суду не пропущено, та його поновлення не потребується.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

На підставі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наданого представником відповідача на адресу суду відзиву на позовну заяву не можливо встановити факт порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 , оскільки відсутні відповідні докази, які б спростовували позовні вимоги позивача.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб`єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими; не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням наведеного вище, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2024 року, не подав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому з цих підстав позовні вимоги необхідно задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП на позивача у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та закрити провадження у справі.

Відповідно до положення ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справи; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи те, що під час судового розгляду було встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, немає законних підстав для надіслання справи на новий розгляд, заявлений адміністративний позов є обґрунтованим, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає необхідним постанову скасувати з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 94, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3297251 від 19.10.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 7 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Осипюк Артуром Ігоровичем.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Горяєв

Повний текст рішення складено 25.03.2025 року.