Справа № 826/13653/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року справа №826/13653/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Державної податкової служби України, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення № 000279 від 12.08.2014 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу, в розмірі 4 640 577,36 грн., прийняте ДФС України на підставі акту перевірки № 137/20-40-21-01-12/37199618 від 14.07.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2016 справу прийнято до провадження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017, у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 19.11.2021 вищезазначені судові рішення скасовані, справу передано на новий судовий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021 справу прийнято до провадження.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків акта перевірки ГУ ДФС у Харківській області від 14.07.2014 №137/20-40-21-01-12/37199618 щодо порушення позивачем вимог Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та Податкового кодексу України при відпуску (переміщенні) фракції головної етилового спирту. На думку позивача, фракція головної етилового спирту не є спиртом, а відноситься до групи 23 Залишки та відходи харчової промисловості за кодом 230330000 барда та інші відходи і залишки від пивоваріння та винокуріння та є відходами виробництва спирту етилового (винокуріння), отриманого в процесі брагоректифікації. А тому як наслідок норми Закону до випадку переміщення фракція головної етилового спирту (непідакцизного товару) не застосовуються.

Відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Головним управлінням Міндоходів в Харківській області 14.07.2014 проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та іншого законодавства, регулюючого відносини у сфері виробництва та обігу алкоголю, проведення інвентаризації спирту та спиртовмісних рідин в місцях зберігання Караванського МПД ДП Укрспирт за адресою місця провадження діяльності: Харківська область, Люботинський район, с. Караван, вул. Заводська, 23, за результатами якої складено акт №137/20-40-21-01-12/37199618 від 14.07.2014.

Відповідачем 12.08.2014 на підставі акта перевірки № 137/20-40-21-01-12/37199618 прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 000279, яким до позивача за порушення ст. 230 Податкового кодексу України, ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів застосовано штраф в сумі 4 640 577,36грн.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Верховний Суд скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017, в своїй постанові від 19.11.2021 вказав, що статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу з розрахунку 200 відсотків саме вартості вивезеної або транспортованої продукції, а не виходячи з оптово-відпускних цін на товар. Так, вартість товару включає в себе його собівартість та очікуваний прибуток, у той час як ціна товару складається із його вартості та обов`язкових платежів та зборів.

З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про необхідність врахування обов`язкових податків та зборів при обрахунку визначених оскаржуваним рішенням штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №826/13652/14.

З огляду на вищевикладене, а також те, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи належним чином не перевірено правомірність здійсненого контролюючим органом розрахунку штрафних санкцій, при цьому відповідачем не надано детального розрахунку оскаржуваного у цій справі рішення, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, суд з урахуванням висновків Верховного Суду в даній справі надає оцінку правомірності здійснення розрахунку застосованих штрафних санкцій.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481 Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - Закон № 481) за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 16 частини другої статті 17 Закону №481 передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

вивезення спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску - 200 відсотків вартості вивезеної або транспортованої продукції, але не менше 15000 гривень.

Так, на виконання вказівок Верховного Суду у даній справі суд під час нового розгляду справи дослідив надані сторонами пояснення та встановив наступне:

за поясненнями відповідача та третьої особи: фінансова санкція за оскаржуваним рішенням від 12.08.2014 №000279 повинна становити мінімально визначений санкцією статті розмір - 15000 грн., оскільки 200% від вартості відвантажених 2741,49 декалітрів спирту (по 1 грн/дал 2741,49 х 1 х 200% = 5482,98 грн.) є меншим за цей мінімальний показник; 2741,49 декалітрів * 705,3 (ставка акцизного податку за 1 декалітр 100% спирту) = 1 933 572,89грн.; 1 933 572,89 * 20% ПДВ = 386 714,6 (сума ПДВ); 386 714,6 + 1 933 572,89 = 2 320 288,68грн., з ПДВ та урахуванням 200% вартості товару сума фінансової санкції становить: 4 640 577,36грн.

Однак, статтею 17 названого Закону встановлено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу з розрахунку 200 відсотків вартості вивезеної або транспортованої продукції, що свідчить про помилковість розрахунку штрафної санкції, виходячи з оптово-відпускних цін товару.

У свою чергу, вартість товару включає в себе собівартість товару та очікуваний прибуток, у той час як ціна товару складається із його вартості та обов`язкових платежів та зборів.

Таким чином, покладення у розрахунок штрафних санкцій акцизного податку та ПДВ, нарахованого на вартість товару - неправомірне, оскільки згідно вимог податкового законодавства суми податкових та/або грошових зобов`язань визначаються платником податку самостійно, виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов`язань або ж контролюючим органом шляхом донарахування виключно за підставами та у порядку, визначеному Податковим кодексом України (глава 4, ч. 1 ст. 217 ПК України).

Відтак, є помилковим здійснений податковим органом розрахунок штрафних санкцій з ціни товару, а не з його вартості, що прямо передбачено статтею 17 наведеного Закону.

Відповідно до листа Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт від 17 квітня 2014 року №01-7-1/61, який адресовано Департаменту контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Міндоходів України, у п. 7 якого, зокрема, зазначено, що вартість одного дал спирту, виготовленого із ФГЕС становить 150 грн. без ставки акцизного податку.

За таких обставин розрахунок фінансової санкції за оскаржуваним рішенням повинен становити 15 000,00 грн., виходячи з розрахунку:

2741,49 грн. (вартість продукції 1 грн. за 1 дал): 2741,49 дал х 1 грн. = 2741,49 грн., 2741,49 грн. х 200% = 5482,98грн.

Крім того, судом також встановлено, що форма оскаржуваного рішення не узгоджується із нормами Податкового кодексу України.

Форма рішення про застосування фінансових санкцій встановлена Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790.

Разом із тим, відповідно до п.10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податкового кодексу України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов`язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому, відповідно до пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст.54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, контролюючий орган, у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення, а прийняття будь-яких інших рішень, у тому числі про застосування фінансових санкцій, суперечитиме Податкового кодексу України.

Вказана правова позиція з аналогічних правовідносин також викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №826/13652/14.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом часткового скасування оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій від 12.08.2014 за №000279.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу позивача, який має значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20грн. (платіжне доручення від 21.08.2014 №4132) з бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України №000279 від 12.08.2014 про застосування фінансових санкцій у розмірі 4 625 577,36грн. (чотири мільйони шістсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят сім гривень, 36 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України сплачений судовий збір у розмірі 487,20грн. (чотириста вісімдесят сім гривень, 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.