Справа № 204/1357/25
Суддя: Чудопалова С. В.
Дата ухвалення: 2025-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/1357/25
Провадження № 2-а/204/21/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Чудопалової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Куснер Ніна Олександрівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП ,-

встановив:

Позивач, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 04.02.25 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП №1759 від 14.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, та закрити провадження у справі. Позов фактично обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу інкримінується порушення вимог п. 3 ст. 1 і п.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та пп.4 і пп.10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487) та пп.3.2. п.3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 № 402. Конструкція статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачає поділ на частини та абзаци, але вдається можливим встановити, яку саме норму вказаного нормативно-правового акту порушено позивачем. Крім того позивач не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, таким чином були порушені його права, передбачені Конституцією України і ст. 268 КУпАП., а саме бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу тощо. Оскаржувану постанову позивач не отримував, про накладення стягнення дізнався, коли 28.01.25ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. З вищевказаною постановою позивач не згоден, зміст постанови заперечує в повному обсязі. Відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, установлений КУпАП. Відповідач обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст.ст. 276-281 КУпАП. Надав клопотання про поновлення процессуального строку.

07.02.2025 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представник відповідача через «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволення позову у повному обсязі. Відповідальною особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зібрано достатньо доказів, щоб встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, притягнути до адміністративної відповідальності і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу за порушення правил військового обліку. Крім того заявив клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду. Суд, за результатами розгляду справи, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.08.204 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та зазначено, що ОСОБА_1 13.08.2024 був доставлений нарядом поліції до ТЦК за порушення правил військового обліку, чим порушив правила військового обліку визначені п.3 ст.1 Закону України « «Про військовий обов`язок і військову службу»,та Порядок військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, доказів поважності причин порушення військового обліку не надав, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.210 КУпАП, враховуючи те, що зазначені дії вчинені в умовах особливого періоду та повідомлено, що розгляд справи відбудеться 14.08.2024 о 08.30, про що свідчить його підпис у протоколі. Постановою ТВО начльника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №1759 від 14.08.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, за те, що з 23.09.2010 до теперішнього часу ОСОБА_4 не зявлявся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВЛК не проходив, відомостей про зміну облікових даних не надав і дані чим порушив вимоги чинного законодавства щодо виконання військового обов`язку, а саме правила військового обліку, дотримання яких визначено п.3 ст.1 п.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та пп4,10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою КМУ від 30.12.2022р.№ 1487 та пп 3.2 п.3 розділу 11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах Ураїни, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 №402, із змінами, відповідальність за що передбачена ч.3 статті 210 КУпАП та позивача було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу». Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 року та від 30.12.2022 року № 1487.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період. За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час. За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Приписами ч.1 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Частиною 2 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. Частиною 3 статті 210 КУпАП (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови) передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до ст.235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Стаття 58 Конституції України встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. У своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце. Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Суд звертає увагу, що згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Таким чином, для правильного вирішення даної справи необхідно встановити, які норми закону врегулювали відповідальність за порушення військового обліку на момент вчинення правопорушення, а не його виявлення. Так, адміністративне стягнення було накладено на позивача фактично по трьох епізодах порушення правил військового обліку, а саме: що з 23.09.2010 до теперішнього часу ОСОБА_4 не зявлявся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВЛК не проходив, відомостей про зміну облікових даних не надав, чим порушив вимоги чинного законодавства щодо виконання військового обов`язку, а саме правила військового обліку, дотримання яких визначено п.3 ст.1 п.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та пп4,10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою КМУ від 30.12.2022р.№ 1487 та пп 3.2 п.3 розділу 11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах Ураїни, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 №402, із змінами, відповідальність за що передбачена ч.3 статті 210 КУпАП та позивача було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Крім того, варто зауважити, що протокол відносно ОСОБА_1 було складено за ч.2 ст.210 КУпАП, але згідно постанови, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. Так, до набрання чинності Законом України від 09 травня 2024 року № 3696-IX «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», стаття 38 КУпАП, що регулює строки накладення адміністративного стягнення, не встановлювала особливий порядок обчислення строків для правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу. Це питання було врегульоване у частині першій статті 38 КУпАП, яка встановлює, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Зі змісту статті 38 КУпАП у редакції станом на 23.09.2010 (як зазначено у постанові) вбачається, що початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень. Вказане дає підстави для висновку, що для цілей встановлення строку накладення адміністративного стягнення на вересень 2010 року є дата вчинення адміністративного правопорушення. У цій справі відсутні підстави для висновку, що правопорушення, яке інкримінується позивачу, мало триваючий характер. Суд наголошує, що на момент вчинення вказаних порушень військового обліку статтею 210 КУпАП було передбачено притягнення до адміністративної відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (ч.1, розмір штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), а також повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. (ч.2, розмір штраф від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). 19.05.2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, якою передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (розмір штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст. 210 КУпАП, за якою позивача притягнули до адміністративної відповідальності, не існувало. В подальшому, було значно посилено адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період, а саме встановлений розмір санкції у вигляді штрафу в розмірі 650-1700 грн. збільшився до 17000-25000 грн. Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у серпні 2024 року, відповідачем фактично застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на приписи ст. 58 Конституції України та ст. 8 КУпАП. При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Повноваження щодо кваліфікації адміністративного правопорушення та визначення розміру штрафу, є дискреційним повноваженням органу (посадової особи) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може перебирати на себе вказані повноваження, оскільки суд контролює виключно дотримання норм чинного законодавства. Враховуючи, що позивач пропустив строк оскарження постанови про накладення на нього адміністративного стягнення з поважних причин, оскільки про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 24.01.2025 після арешту грошових коштів на рахунку банку та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження , доказів про отримання позивачем оскаржуваної постанови відповідачем суду також не надано, а тому суд вважає за потрібне ОСОБА_1 поновити строк на її оскарження. Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню в повному обсязі, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд суддів зазначає наступне. Відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року (справа № 543/775/17), у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судом встановлено, що під час подання адміністративного позову до суду сплаті підлягав судовий збір у розмірі 605,60 грн. який позивачем був сплачений, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду. Визнати протиправною та скасувати постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №1759 від 14.08.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати зі сплати судового збору у сумі 605,40 грн. Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Чудопалова