Справа № 580/5085/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5085/24 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12 березня 2024 року про відмову у перерахунку пенсії щодо не зарахування ОСОБА_1 в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 28.09.1981 по 28.09.1991 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи з 28.09.1981 по 28.09.1991 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що факт його роботи в місцевості, яка прирівняна до Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також кореспондуються із записами в архівній довідці від 10.06.2010 № 06-07/2947-М, а тому вважає, що період роботи з 28.09.1981 по 28.09.1991 в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі (Тиндинський район Амурська область) підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців. Відповідач не мав підстав для відмови у перерахунку пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.03.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи з 28.09.1981 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано апеляційну скаргу, в якій останній просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено, сторонами не оскаржується.

Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що для зарахування періоду роботи позивача в районах, прирівняних до Крайньої Півночі з 28.09.1981 по 28.09.1991 в полуторному розмірі, необхідно надати трудовий договір чи інші документи, де вказано, що на особу поширювалися зазначені пільги.

Апелянт зазначає, що позивачем зазначених документів Головному управлінню не надано, а тому зарахувати період роботи позивача в районах прирівняних до Крайньої Півночі в пільговому обчисленні немає законних підстав.

Посилаючись на такі та інші аргументи, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить задовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від ОСОБА_1 10.02.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Згідно із записами в трудовій книжці від 14.11.1975 позивач працював в районі Крайньої Півночі в періоди з 28.09.1981 (наказ № 297-к від 28.09.1981) до 28.09.1991 (наказ № 207-к від 16.08.1991) на автобазі Треста «Тиндатрансстрой». Звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору. З 01.01.1988 автобаза треста «Тиндатрансстрой» реорганізована в Управління механізації і автотранспортного треста «Тиндатрансстрой».

Відповідач при призначенні пенсії зарахував періоди роботи з 28.09.1981 по 28.09.1991 до страхового стажу без пільгового обчислення.

В архівній довідці від 10.06.2010 № 06-07/2947-М про заробітну плату позивача, виданій адміністрацією Тиндинського району Амурської області Російської Федерації, містяться відомості про нараховану позивачу заробітну плату за період з вересня 1981 року по грудень 1991 року.

Позивач у березні 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо перерахунку його пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.03.2024 прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

В обґрунтування прийнятого рішення Головне управління зазначило, що до заяви позивач долучив трудову книжку, період роботи в районах прирівняних до Крайньої Півночі з 28.09.1981 до 28.09.1991 зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі. Вказало, що для зарахування даного періоду в полуторному розмірі потрібно надати трудовий договір, чи інші документи де буде вказано що на дану особу поширювалися зазначені пільги.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закон № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Згідно зі статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком №22-1, відповідно до абз.5 п.п.3 п.2.1 якого, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Додатком 5 до Порядку №22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій.

За змістом вказаної форми довідка повинна містити, зокрема, штамп органу, що видав довідку; ПІБ особи, якій довідка видана; суми заробітної плати та період, за який вона нарахована; підставу видачі довідки; ПІБ, посада та підпис уповноважених осіб.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи особи та виконання нею робіт на певній посаді, є трудова книжка.

Достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому основним документом, який підтверджує факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 750/1717/16-а.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно із записами в трудовій книжці від 14.11.1975 позивач працював в районі Крайньої Півночі в періоди з 28.09.1981 (наказ № 297-к від 28.09.1981) до 28.09.1991 (наказ № 207-к від 16.08.1991) на автобазі Треста «Тиндатрансстрой». При цьому позивач звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору. З 01.01.1988 автобаза треста «Тиндатрансстрой» реорганізована в Управління механізації і автотранспортного треста «Тиндатрансстрой».

Тобто, факт роботи позивача за строковими договорами у місцевостях Крайньої Півночі у період з 28.09.1981 до 28.09.1991 на автобазі Треста «Тиндатрансстрой» (в Управлінні механізації і автотранспортного треста «Тиндатрансстрой») підтверджено записом у його трудовій книжці.

Крім того на підтвердження вказаних періодів роботи позивачем додатково надано пенсійному органу відповідну архівну довідку архівного Адміністрації Тиндинського району від 10.06.2010 №06-07/2947-М. У відповідній довідці містяться відомості про заробітну плату позивача за період його роботи з вересня 1981 року по серпень 1991 року.

При цьому, колегія суддів відзначає, що зазначена довідка видана на підставі розрахункових відомостей, містить чітко визначені періоди роботи, за які здійснювалась виплата заробітної плати, суми заробітної плати.

Доводи Головного управління ПФУ в Чернігівській області про те, що спірний період роботи ОСОБА_1 не може бути зарахований до стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах через ненадання ним трудового договору чи інших підтверджуючих документів, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки згідно з приписами пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, такі документи є лише додатковими, що обов`язково мають бути надані в разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці особи. Втім, у трудовій книжці позивача зафіксовані всі спірні періоди його роботи.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для зарахування вищезазначених періодів роботи до трудового стажу позивача із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачі у справі не заперечували факт роботи позивача за строковими договорами у місцевостях Крайньої Півночі у період з 28.09.1981 по 28.09.1991 на автобазі Треста «Тиндатрансстрой» (в Управлінні механізації і автотранспортного треста «Тиндатрансстрой»), який підтверджено записами в трудовій книжці.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.03.2024.

Що стосується інших позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то позивач в цій частині рішення суду не оскаржував, а відповідач в апеляційній скарзі не навів своїх доводів та обґрунтувань, та не вказав в чому полягає неправильність судового рішення в цій частині.

Зі змісту статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №580/5085/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова