Справа № 320/2135/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року справа №320/2135/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (код ЄРДПОУ 00034022, місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітряних Сил, буд.6) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Суть спору.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся у Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просить суд:

- визнати протиправним п. 74 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, Nє 37/д від 22.11.2024;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 половину одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_3 - її чоловіка, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України Nє 168 від 28.02.2022 у розмірі 15000000,00 грн п`ятнадцять мільйонів гривень) та здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 7500000,00 грн (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень);

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 половину одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_3 - її батька, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України Nє 168 від 28.02.2022 у розмірі 15000000,00 грн п`ятнадцять мільйонів гривень) та здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 7500000,00 грн (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень).

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої, на момент смерті батька, доньки звернулась до посадових осіб відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 під час дії воєнного стану в розмірі та в порядку, передбачених п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

За результатами розгляду поданих позивачами документів відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у виплаті вказаної одноразової грошової допомоги відповідно до п. 74 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 37/д від 22.11.2024. Підставою для такої відмови стало те, що медичною причиною загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 є захворювання, яке призвело до смерті і яке пов`язане із захистом Батьківщини. Таким чином відповідач дійшов висновку про повернення поданих позивачами документів на доопрацювання, оскільки розмір одноразової грошової допомоги має визначатись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Позивачі не погоджуються з позицією відповідача щодо того, що розмір одноразової грошової допомоги має визначатись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Вважають, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, оскільки смерть ОСОБА_3 настала внаслідок захисту Батьківщини та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, в період воєнного стану в Україні.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що в залежності від причинного зв`язку, загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців законодавець визначив певний порядок щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Посилаючись на вимоги Закону, що регулюють спірні правовідносини наголошував на тому, що позивач, як матір військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом батьківщини, має право на отримання одноразової грошової допомоги в 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

При цьому звертав увагу суду, що розмір допомоги згідно постанови КМУ № 168 в сумі 15000000,00 грн передбачений лише на період дії воєнного стану та у чітко визначених випадках, а саме - для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення осіб.

На думку відповідача, такий підхід держави у врегулюванні даного питання покликаний підвищити рівень соціального захисту сімей саме загиблих та померлих внаслідок поранення військовослужбовців.

Наголошував на тому, що сержант ОСОБА_3 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання, відповідно він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення військовослужбовців, що давало б його матері право на отримання допомоги у розмірі 15000000,00 грн.

Учасниками справи також подано до суду відповідь на відзив на адміністративний позов та заперечення на відповідь на відзив, в яких наведені переважно подібні аргументи, які викладені в позовній заяві та у відзиві на позовну заяву.

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Вісьтак М. Я.

Ухвалою суду від 24.01.2025 відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.

19.02.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 13.03.2025 з`явилися представник відповідача, представник позивача, позивач ОСОБА_1 . Представником позивачів було подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є дружиною сержанта ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , видане 01.03.1997.

ОСОБА_2 є донькою сержанта ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 19.09.2006, неповнолітньої на дату смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 194 від 16.09.2022 сержанта ОСОБА_3 , зарахованого в розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 наказом командувача ІНФОРМАЦІЯ_7 (по особовому складу) від 25.08.2022 № 220-РС, призначено на посаду сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_5 , з 16.09.2022 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення. Визначено, вважати таким, що прибув в підпорядкування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 258 від 13.09.2023 сержанта ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від « 13» вересня 2023 року №190-РС на посаду номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_5 , визначено вважати таким, що з 13.09.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, шпк «солдат», ВОС- НОМЕР_10.

Відповідно до витягу з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_5 (реєстраційний номер № 560/25 розпочатий 17.98.2023, аркуш 20) 15.09.2023 19.30-19.54 відбувся артилерійський обстріл позицій № НОМЕР_7 . Під час обстрілу отримав поранення несумісне з життям: - сержант ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (адміністративно-господарської діяльності) № 4466 від 16.09.2023 призначено службове розслідування за фактом загибелі сержанта ОСОБА_3 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 383 від 18.09.2023, виданим Покровським відділенням судово-медичної експертизи (місцезнаходження: 85300, м. Покровськ, вул. Руднєва буд.73) смерть сержанта ОСОБА_3 настала внаслідок набряку легень, гострого порушення коронарного кровообігу при гіпертонічній хворобі за місцем дислокації.

Сповіщення про смерть сержанта ОСОБА_3 скероване позивачу ОСОБА_1 датоване 19.09.2023 № 1822 та видане ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому зазначено, що сержант ОСОБА_3 номер обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_5 , під час виконання службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_4 помер внаслідок гострого порушення коронарного кровообігу при гіпертонічній хворобі.

Відповідно до розділу 2 акту службового розслідування від 13.10.2023 № 867, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_5 , полковником ОСОБА_4 , 15.09.2023 року під час здійснення противником артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Авдіївка отримав поранення несумісне з життям номер обслуги 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_5 сержант ОСОБА_3 .

Згідно із розділом 3 акта службового розслідування від 13.10.2023 № 867 під час службового розслідування встановлені наступні обставини та факти, зокрема виходячи з пояснень свідків, заступника командира з мехатвоко батальйону військової частини НОМЕР_5 , підполковника ОСОБА_5 : та командира ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_5 , майора ОСОБА_6 , сержант ОСОБА_3 отримав поранення несумісне з життям 15.09.2023 року під час здійснення противником артилерійського обстрілу поблизу, населеного пункту Авдіївка.

Також у зазначеному вище розділі акта службового розслідування від 13.10.2023 № 867 вказано, що номер обслуги ІНФОРМАЦІЯ_10 військової частини НОМЕР_5 сержант ОСОБА_3 виконував бойове завдання згідно бойового наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_5 № 1401.КСП Авдіївка , №85/ДСК від 05.04.2023 року. В доповіді по факту поранення військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 № 208/783/1 від 16.09.2023 року, міститься інформація за 16.09.2023 року про отримання поранення несумісного з життям сержанта ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з основної діяльності) про результати службового розслідування 15.09.2023 року, під час здійснення противником артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Авдіївка отримав поранення несумісне з життям наступний військовослужбовець: номер обслуги з механізованого відділення ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_5 сержант ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 349 від 09.12.2023 сержанта ОСОБА_3 , номер обслуги 3 механізованого відділення ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 від набряку легень, гострого порушення коронарного кровообігу при гіпертонічній хворобі, з « 16» вересня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно із витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 2347 від 05.04.2024 підтверджено, що захворювання і причина смерті ОСОБА_3 , так, пов`язані із захистом Батьківщини.

22.11.2024 року комісією Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 37/д, відповідно до пункту 74 якого визначено, що сержант ОСОБА_3 помер внаслідок захворювання "Гостре порушення мозкового кровообігу при гітертонічній хворобі. Набряк легенів", що підтверджується витягом з протоколу засідання ІНФОРМАЦІЯ_11 від 05.04.2024 № 2347, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 09.12.2023 року № 349. Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов?язані з захистом Батьківщини.

Також, пунктом 74 витягу з протоколу комісії від 22.11.2024 № 37/д зазначено, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплата одноразової грошової допомоги здійснюється сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, а також сім`ям осіб, зазначених у пункті і цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Комісією вказано, що оскільки сержант ОСОБА_3 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови № 975. Ураховуючи наведене, документи визначено повернути на доопрацювання.

Релевантні джерела права й акти їхнього застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та висновки суди по суті спору.

Згідно ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 ст. 3 Закону №2011-XII встановлено, що дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;

4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону №2011-XII дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Забезпечення виконання Закону №2011-XII, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування (ст.4 Закону №2011-XII).

Питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця регламентоване статтями 16 - 16-4 Закону №2011-XII.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 ст.16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України (ч.3 ст.16 Закону №2011-XII).

Відповідно до ч.1 ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, а саме: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною 1 ст.16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до частини 3 ст.16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень; розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Частиною 6 ст.16-3 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Відповідно ч. 8-9 ст.16-3 Закону №2011-XII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (ч.9 ст.16-3 Закону №2011-XII).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.10 ст.16-3 Закону №2011-XII).

Суд зазначає, що відповідач не заперечує право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, проте спірним у цій справі є питання застосування до спірних правовідносин різних постанов Кабінету Міністрів України, відповідно до яких визначається різний розмір грошової допомоги, вирішуючи яке, суд виходить з такого.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України (частина 3 статті 16 Закону №2011-XII).

Як встановлено судом, відповідно до витягу з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_5 (реєстраційний номер № 560/25 розпочатий 17.98.2023, аркуш 20) сержант ОСОБА_3 поранення несумісне з життям під час артилерійський обстрілу позицій поблизу населеного пункту Авдіївка 15.09.2023 о 19 год. 30 хв. - 19 год. 54 хв. Указане що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 383 від 18.09.2023 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 26.09.2023.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від № 383 від 18.09.2023, виданого Покровським відділенням Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи, військовослужбовець ОСОБА_3 помер внаслідок набряку легень, гострого порушення коронарного кровообігу при гіпертонічній хворобі.

Відповідно до витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України від 05.04.2024 № 2347 захворювання сержанта ОСОБА_7 , 1975 року народження: "Гостре порушення мозкового кровообігу при гіпертонічній хворобі. Набряк легенів", що стало причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 18.09.2023 № 383, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане 26.09.2023 Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 09.12.2023 № 349. військово-обліковими документами, - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Зі змісту матеріалів службового розслідування, зокрема: витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 258 від 13.09.2023, акту службового розслідування від 13.10.2023 № 867, витягу з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_5 (реєстраційний номер № 560/25 розпочатий 17.98.2023, аркуш 20), отриманих пояснень командира ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_5 , ОСОБА_6 від 17.09.2023, отриманих пояснень заступника командира ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_5 від 17.09.2023 встановлено, що сержант ОСОБА_3 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 , приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у день смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно, суд висновує, що ОСОБА_3 помер під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу населеного пункту Авдіївка на позиції № 110381.

Центральною військово-лікарською комісією встановленню, що захворювання сержанта ОСОБА_3 і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

Також, суд зазначає, що відповідно частини 2 Класифікатора травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 № 370 за ступенем тяжкості травми розподіляються на 2 категорії: тяжкі і легкі.

Частиною третьою Класифікатора визначено, що тяжкі травми класифікуються за характером ушкоджень, за станами якими вони супроводжуються в гострий період, а також на ті, які призвели до тяжких наслідків.

Зокрема пунктом 3.2. частини 3 Класифікатора визначено, що до тяжких травм відносяться, травми, що в гострий період супроводжуються: шоком будь-якого ступеня тяжкості і будь-якого генезу; комою різної етіології; гострою серцевою або судинною недостатністю, колапсом, важким ступенем порушення мозкового кровообігу; гострою нирковою або печінковою недостатністю; гострою дихальною недостатністю; розладом регіонального і органного кровообігу, що призводить до інфаркту внутрішніх органів, гангрени кінцівок,емболії (газової і жирової) судин головного мозку, тромбоемболії; сепсисом.

Також, суд наголошує, що відповідно до результатів службового розслідування, сержант ОСОБА_3 , номер обслуги з механізованого відділення ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_5 , 15.09.2023 року, під час здійснення противником артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Авдіївка отримав поранення несумісне з життям.

У витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 09.12.2024 №349 чітко зазначено що сержант ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, результати службового розслідування відповідачем під сумнів не ставляться та не оскаржувалися.

Таким чином суд доходить висновку, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивачі мають право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця сержант ОСОБА_3 під час дії воєнного стану відповідно до п.2 Постанови №168, тобто у розмірі 15000000,00 гривень.

Наведене узгоджується із позицією Верховного суду у справі № 600/548/23а від 17.07.2024.

Щодо посилання відповідача на позиції Верховного суду викладені у справах № 440/3321/23, 160/2029/22 та 240/1743/24 суд зазначає наступне.

У адміністративній справі №440/3321/23, ключовим питанням було те, чи загинув позивач в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Як вказано у пункті 91 постанови Верховного суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23 спільною ознакою додаткової винагороди як особливого та нового виду грошового забезпечення поліцейських, передбаченого Постановою № 168, є її тимчасовий характер та часові межі виплати - лише у період воєнного стану. Водночас, додаткова винагорода може бути різною за розміром і основне значення при вирішенні цього питання має функціональна і територіальна складова, які випливають зі змісту положення пункту 1 Постанови № 168 і пов`язані між собою та, відповідно, зумовлені фактом наявності обставин воєнного стану.

Відтак, питання наслідковості та причин смерті у справі № 440/3321/23 Верховний суд не з`ясовував.

Щодо наведеної відповідачем правової позиції Верховного Суду від 21.08.2024 у справі № 160/20229/22 суд акцентує увагу, що вказана позиція також не може враховуватись судом під час розгляду справи, адже у справі №160/20229/22 син позивача, стрілець ІНФОРМАЦІЯ_13 однієї з військових частин ІНФОРМАЦІЯ_6 , загинув у населеному пункті, який не відносився до території ведення бойових дій і не під час виконання бойового завдання. Водночас сержант ОСОБА_3 загинув, виконуючи бойове завдання, під час артилерійського обстрілу з боку супротивника поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області.

Щодо наведеної відповідачем правової позиції Верховного Суду від 18.11.2024 у справі № 240/1743/24 суд зазначає, що у цій справі смерть військовослужбовця настала внаслідок захворювання і не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що визначено медичними документами і наказом командира військової частини.

Водночас у причина смерті сержанта ОСОБА_3 визначена такою, що пов`язана із захистом Батьківщини, на підставі висновку Центральної військово-лікарської комісії, а також за результатами проведеного службового розслідування.

Тому, висновки Верховного суду у справі № 240/1743/24 не враховуються судом, як такі, що викладені щодо подібних правовідносин.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню враховуючи п.10 ч.2 ст.245 КАС України, шляхом: визнання протиправним п. 74 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 37/д від 22.11.2024; зобов`язання Міністерства оборони України призначити ОСОБА_1 половину одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_3 - її чоловіка, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 15000000,00 грн п`ятнадцять мільйонів гривень) та здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 7500000,00 грн (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень); зобов`язання Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 половину одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_3 - її батька, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 15000000,00 грн п`ятнадцять мільйонів гривень) та здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 7500000,00 грн (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України та зобов`язання вчинити дії підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в загальній сумі 1717,76 гривень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним п. 74 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 37/д від 22.11.2024;

3. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 половину одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_3 - її чоловіка, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 15000000,00 грн п`ятнадцять мільйонів гривень) та здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 7500000,00 грн (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень);

4. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 половину одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого ОСОБА_3 - її батька, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 15000000,00 грн п`ятнадцять мільйонів гривень) та здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 7500000,00 грн (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.