Справа № 636/1186/25
Суддя: Оболєнська С. А.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1186/25 Провадження 2-а/636/41/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Зіник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

І. Стислий виклад позицій учасників справи

Позиція позивача

04.02.2025 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Михайлов Н.С. звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №14/3/995 від 23.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що ОСОБА_1 повістку про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримував, 11.01.2025 отримав довідку про відстрочку від призову на військову службу, вчасно оновив персональні військово-облікові дані 16.07.2024, відповідач мав можливість отримати інформацію шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (утому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами)яких є державні органи.

Посилається на недодержання вимог ст. 251 КУпАП щодо неповного дослідження обставин справи, відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Позиція відповідача

ІНФОРМАЦІЯ_1 27.03.2025 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилається на ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до якої визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема відповідно до абз. 2 ч. 1 вказаної статті під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, та відповідно до абз. 8 ч. 3 вказаної статті під час мобілізації громадянин у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідач зазначає, що процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (далі - Постанова № 560).

Вказує, що згідно із п. 30-2 постанови № 560 повістки можуть надсилатися військовозобов`язаним засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, та відповідно до п. 41 постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зазначає, що позивач не повідомив відповідача про причини неявки за повісткою, отже позивач не прибув у строк, визначений у повістці без поважних причин, тобто не виконав обов`язку, передбаченого Законами України «Про оборону», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу», тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі

Ухвалою суду від 17.03.2025 адміністративний позов прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб.

ІІІ. Позиції сторін у судовому розгляді

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Михайлов Н.С. 27.03.2025 через підсистему «Електроний суд» ЄСІТС надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Старцева О.Г. 27.03.2025 через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за наявними матеріалами у відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню, та мотиви їх застосування

Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей повістки №1128656 позивача зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 25.11.2024 для уточнення даних. Відповідно до форми 107П АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням № 674 позивачу відправлено документ «Повістка 12.11.2024 №1128656 на 1 арк., згідно форми Ф.20 причиною повернення 13.12.2024 рекомендованого поштового відправлення є відсутність адресата за вказаною адресою (в АДРЕСА_1 ).

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 23.01.2025 складено постанову №14/3/995 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП.

Так, відповідно до постанови №14/3/995 від 23.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено звернення до органів Національної поліції за №Е642092 від 05.12.2024, відповідно до ст. 259 КУпАП щодо доставлення особи, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач 15.01.2025 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно облікової картки ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач перебуває на військовому обліку рядового, сержантського і старшинського складу запасу, в розділі статус позивача, згідно даних з реєстру «Оберіг», зроблено запис: перебуває в розшуку від 05.12.2024 до 04.12.2025, у зв`язку з неприбуттям за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені у повістці.

Вказаними діями військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 під час дії особливого періоду, порушив вимоги визначені абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, абз.3, 6 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також п.21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560.

Офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , 15.01.2025 складено протокол №129-1 про адміністративне правопорушення за ч.3 т.210-1 КУпАП. Позивачу роз`яснено ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться по суті о 10 год. 00 хв. 20.01.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , в протоколі міститься підпис позивача та відсутність зауважень щодо змісту протоколу, в графі «пояснення» зазначено, що «за місцем реєстраціє не мешкаю, повістки не отримував».

Постановою №14/3/995 від 23.01.2025, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянуто за участі позивача, про що свідчить підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Позивачу роз`яснено положення ст.63 КУ та права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, клопотань та заперечень постанова не містить.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 23.12.2024, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до змісту ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зняттю з військового обліку призовників у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку. При цьому взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Так, відповідно до наданого відповідачем витягу позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 як рядовий, вид обліку: рядовий, сержантський і старшинський склад.

Частиною 3 статті 2101 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Так, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача містить відомості, про порушення вимог абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, абз.3, 6 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також п.21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок).

Зокрема, абзацом 3 підпункту 2 ст. 41 вказаного Порядку№560, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Пункт 34 вищевказаного Порядку №560 наголошує на тому, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Враховуючи вказану норму, суд вважає посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки необґрунтованими та хибними.

При цьому, суд зазначає, що органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені. Нормами вказаного Порядку, прийнятого на виконання ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чітко закладено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543- XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543- XII, наголошує на тому, що під час мобілізації, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У зв`язку з вищевикладеним, будь-яка особа, яка отримала повістку, повинна у визначений термін звернутися до вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Це стосується і тих осіб, які мають право на відстрочку, які здійснили всі необхідні заходи щодо оновлення своїх даних та тих категорій осіб, які є непридатними до служби за станом здоров`я.

Враховуючи встановлені обставини в суді, як ті, що адміністративне правопорушення вчинене в особливий період, особа не з`явилася без поважних причин та не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику за місцем реєстрації, про що свідчить зворотне повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач порушив порядок розгляду справи, як і не наведено інших обґрунтованих підстав, що слугували б для задоволення позовної заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивача притягнуто за вчинення адміністративного правопорушення на підставі всебічного дослідження обставин справи та наявності доказів, а відтак підстав для задоволення позовних вимог немає.

Щодо доводів адвоката Михайлова Н.С. про те, що положення ст.210 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, то суд відносить до них критично, оскільки у спірних правовідносинах примітка до ст.210 КУпАП не підлягає застосуванню, так як чинне законодавство зобов`язує саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може лише перевірити чи уточнити персональні дані військовозобов`язаного, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Суд зазначає, що отримання відстрочки від призову на військову службу не позбавляє обов`язку військовозобов`язаного з`являтися за викликом по повістці до ТЦК та СП, тому посилання позивача на цю обставину, як на підставу для задоволення вимог позивача, безпідставне.

Крім того, суд зазначає, що інші зазначені позивачем обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, відсутність витрат відповідача, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПО НОМЕР_3 .

Суддя: С.А. Оболєнська